Справа № 727/4475/26 
Провадження № 2-а/727/136/26

РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
судді: Літвінова О.Г.
секретаря: Гавалешко Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Гангал Єлизавети Руславніни , Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови пор накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява ОСОБА_1 , відповідно до якої він просить визнати протиправною та скасувати постанову ЕНА№6885009 від 22.03.2026 пор накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Свої вимоги обґрунтовує тим, 22 березня 2026 року на блокпосту, розташованому - Чернівецька область, Чернівецький район, 521 км. на дорозі М-19 (лісовий масив у напрямку смт.Глибока), капрал поліції, поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Чернівецького району Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції (посвідчення ЧВП №012714) Гангал Єлизавета Русланівна, стосовно нього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6885009, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та наклала стягнення у розмірі 510 грн. Відповідно до постанови, - ОСОБА_1 «під час руху ТЗ користувався засобом зв`язку тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9.д. ПДР - «користування водієм під час руху ТЗ засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП».
Вказує, що 22.03.2026, близько 12.00 год., позивач, на власному автомобілі «Chevrolet», підїхав до блокпоста, розташованого на 521 км. на дорозі М-19, (лісовий масив у напрямку смт.Глибока, Чернівецький район, Чернівецька область). На вказаному блокпості працівники Державної прикордонної служби спільно з працівника патрульної поліції здійснювали перевірку усіх транспортних засобів та громадян, які заїжджають у контрольовану прикордонну зону (відповідно Постанов Кабміну №1455, №1456 від 29.12.2021). Автомобіль перебував нерухомо, та позивач приготувався надати працівнику ДПС для ознайомлення документи, що посвідчують його особу. В цей час працівник поліції вказала йому рукою переїхати і зупинитися перед блокпостом. Надалі до нього підійшов працівник прикордонної служби, якому він надав для ознайомлення і перевірки паспортні дані, скориставшись електронним Державним реєстром «ДІЯ». Після цього, до авто підійшла працівниця поліції капрал Гангал Є.Р, яка заявила про вчинення ним адміністративного правопорушення та притягненням до відповідальності, відповідно розпочавши перший розгляд справи (у подальшому поліцейська Гангал Є.Р., порушуючи Закони України і посадові інструкції, ще двічі розпочинала розгляд цієї справи) про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Вважає дану постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором перед прийняттям постанови винесла/оголосила оскаржувану мною постанову, порушивши фундаментальні Конституційні права (ст.59 Конституції України, а саме право на професійну правничу допомогу та порушивши процесуальне право, а саме не були досліджені належні та допустимі докази, не були вирішені клопотання, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи тощо. 
08 квітня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.
Позивачем копію ухвали про відкриття провадження у справі було отримано 02 квітня 2026 року, що підтверджується довідкою Шевченківського районного суду м. Чернівці про доставку електронного листа.
Стороною відповідача було направлено до суду відзив на позовну заяву позивача в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що інспектором патрульної поліції було вчинено необхідні дії та оскаржувана постанови була винесена в межах повноважень інспектора, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотримання встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи, а тому підстав для її скасування не має.
За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Судом встановлено, що відповідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серія від 22.03.2026 року серії зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6885009, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та наклала стягнення у розмірі 510 грн. Відповідно до постанови, - ОСОБА_1 «під час руху ТЗ користувався засобом зв`язку тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9.д. ПДР - «користування водієм під час руху ТЗ засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП».
Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування із зазначених у позовній заяві підстав.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух»(далі - Закон № 3353-XII) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пункту 8 частини першої статті 23Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283 і 284КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.
Згідно з пунктом 1 статті 247КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідност.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістомст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ч. 2 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водії в оперативних транспортних засобів підчас виконання ними невідкладного службового завдання),а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до п. 2.9.д ПДР України водію категорично забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).
Відповідно до ч.1ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Так, у відповідності до ч. 1, 2ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Суд зазначає, що обумовлений ч. 2ст. 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, у визначеному ч. 1 зазначеної статті порядку.
Для підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та спростування доводів позивача по справі, викладених ним у своєму позові, представником відповідача до свого відзиву у переліку додатків додано відеофайл фіксації адміністративного правопорушення. Однак наданий представником відповідача відео файл «export-7bq8n/mp4» технічно не доступний для завантаження та дослідження в судовому засіданні.
Інших доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови стороною відповідача не надано.
Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Отже, суд констатує відсутність належних, допустимих та достатніх доказів щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
У відповідності до ч.3ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.
Так, відповідно до ч.3ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Щодо твердження позивача 
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази, а саме запис відео файли з місця події, які долучено відповідачем по справі до свого відзиву не дають суду можливості однозначно та чітко встановити, що ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу дійсно використовував мобільний телефон, в порушення вимог п. 2.9 д Правил дорожнього руху, тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Також матеріали справи не містять відомостей та доказів, які б підтверджували порушення позивачемп.2.9 ПДР.
Відповідно до ст .72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.122 КУпАП.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що відповідач не довів правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем ОСОБА_1 ПДР, відповідачем до суду не надано. З наданого суду відеозапису реєстратора з патрульного автомобіля працівників поліції, якими було виявлено порушення, не вбачається можливим чітко та однозначно встановити факт використання позивачем під час руху транспортного засобу мобільного телефону або здійснення розмови по ньому. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 1, 3ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Встановлено, що за пред`явлення адміністративного позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с.9).
Тому за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Керуючись ст. ст. 6-11, 14, 77, 139, 217, 241-246, 255, 293, 295, 371КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 251, 254, 256, 268, 276, 278-280, 289, 293, 294 КУпАП, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Гангал Єлизавети Руславніни , Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови пор накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 22 березня 2026 року серії ЕНА №6885009.
Провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:        Літвінова О.Г.