П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 138/143/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Холодова Т.Ю. 
Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
02 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 
за участю:
секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O., 
представника відповідача: Кондратюка В.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі Відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, 
В С Т А Н О В И В :
20.01.2026 представник позивача адвокат Калинюк Р.С. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 10.01.2026 року Військовою частиною НОМЕР_1 в особі Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 172519, якою притягнуто громадянку російської федерації ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн. 
Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та безпідставною, а висновок про вину позивача не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови «10.01.2026 року о 03 год 40 хв в міжнародному пункті пропуску «Могилів-Подільський» в напрямку «виїзд з України» виявлена громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за проживання, перебування на території України без документів на право проживання Україні, несвоєчасно виконала рішення від 07.10.2025 року Яремчанського відділу ЗМУ ДМС у м.Яремче про примусове повернення та в період з 28.10.2025 року по 10.01.2026 року перебувала в Україні, тобто перевищила на 75 (сімдесят п`ять) днів, чим порушила вимоги ч.6 ст.26 закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення». 
На момент звернення до суду із даною позовною заявою, як і на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення №172519 від 10.01.2026 рішення Яремчанського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби області номер 2612130100019601 від 07.10.2025 та постанова Яремчанського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 07.10.2025 року серії МІФ 001609 про накладення адміністративного стягнення не набрали законної сили та оскаржуються позивачем в апеляційному порядку.
Наведене свідчить про те, що у діях позивача на час винесення оскаржуваної постанови був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.203 КУпАП.
За таких підстав, представник позивача просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 172519 від 10.01.2026 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.203 КУпАП, а провадження у справі - закрити.
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 квітня 2026 року позовні вимоги задоволено повністю.
Скасовано постанову начальника 4 групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби Могилів-Подільський (тип А) ст.лейтенанта ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення № 172519 від 10.01.2026, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.203 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.203 КУпАП, закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 532 грн. 48 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою начальника 4 групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби Могилів-Подільський (тип А) ст.лейтенанта ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення № 172519 від 10.01.2026 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 203 КУпАП та накладено грошове стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Зі змісту постанови вбачається, що 10.01.2026 року о 03 год 40 хв в міжнародному пункті пропуску «Могилів-Подільський» в напрямку «виїзд з України» виявлена громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за проживання, перебування на території України без документів на право проживання Україні, несвоєчасно виконала рішення від 07.10.2025 року Яремчаснького відділу ЗМУ ДМС у м.Яремче про примусове повернення та в період з 28.10.2025 року по 10.01.2026 року перебувала в Україні, тобто перевищила на 75 (сімдесят п`ять) днів, чим порушила вимоги ч.6 ст.26 закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказана постанова винесена за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 10.01.2026 серії ПдРУ № 334387, який містить аналогічні обставини, що викладені у оскаржуваній постанові.
Не погодившись із даною постановою позивач оскаржила її до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Із наведеного слідує, що висновок особи, уповноваженої на розгляд справи про адміністративне правопорушення, про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Так, стаття 203 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність за перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні.
Так, перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів, а так само недодержання ними встановлених законодавством вимог транзитного проїзду через територію України або вимог декларування чи реєстрації місця проживання (перебування) - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.203 КУпАП).
Перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.203 КУпАП).
Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст.203 КУпАП).
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 10.01.2026 року о 03 год 40 хв у міжнародному пункті пропуску «Могилів-Подільський» в напрямку «виїзд з України» виявлена громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за проживання, перебування на території України без документів на право проживання Україні, несвоєчасно виконала рішення від 07.10.2025 року Яремчаснького відділу ЗМУ ДМС у м.Яремче про примусове повернення та в період з 28.10.2025 року по 10.01.2026 року перебувала в Україні, тобто перевищила на 75 (сімдесят п`ять) днів, чим порушила вимоги ч.6 ст.26 закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступного.
Так, 07.10.2025 року Яремчанським відділом Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби прийнято рішення №2612130100019601 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно позивача.
Разом із тим, 17.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби в особі Яремчанського відділу ЗМУ ДМС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Яремчанського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби №2612130100019601 від 07.10.2025 року про її примусове повернення до країни походження або третьої країни. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03.12.2025 у справі №354/1369/25 відмовлено у задоволенні адміністративного позову позивача. Однак 23.12.2025 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року у справі №354/1369/25.
При цьому пунктом 10 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 № 38/77 ) визначено, що оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення зупиняє їх дію, якщо іноземець оскаржив це рішення у встановленому законом порядку до суду у межах строків, визначених частинами другою-четвертою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), незалежно від того, чи суд у порядку забезпечення адміністративного позову відповідною ухвалою зупинив дію рішення суб`єкта владних повноважень або його окремих положень, що оскаржуються.
Також, 07.10.2025 року Яремчанським відділом Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби винесено постанову серії МІФ 001609, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн. 17.10.2025 ОСОБА_1 звернулася до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби в особі Яремчанського відділу ЗМУ ДМС, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Яремчанського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 07.10.2025 року серії МІФ 001609 про накладення адміністративного стягнення, а справу про адміністративне правопорушення закрити. 22.12.2025 рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у справі № 354/1371/25 у задоволенні позову відмовлено. 01.01.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.12.2025 року у справі №354/1371/25, яку згідно карки руху заяви в підсистемі ЄСІТС Електронний суд 19.01.2026 року зареєстровано судом апеляційної інстанції та відкрито провадження.
Зі змісту статті 289 та частини 1 статті 291 КУпАП вбачається, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.
У свою чергу частиною 2 статті 299 КУпАП передбачено, що при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на день винесення оскаржуваної постанови рішення Яремчанського відділу ЗМУ ДМС від 07.10.2025 №2612130100019601 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відносно позивача зупинило свою дію в силу вимог законодавства до розгляду судом справи № 354/1369/25. Так само і постанова Яремчанського відділу ЗМУ ДМС від 07.10.2025 серії МІФ 001609, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП, не набрала законної сили, оскільки оскаржена позивачем до суду і рішення, яке набрало законної сили у справі № 354/1371/25, станом на день винесення оскаржуваної постанови ухвалене судом не було.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.
Так, позивача притягнено до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою 10.01.2026.
Станом на вказану дату, в Єдиному державному реєстрі судових рішень була інформація про те, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у справі № 354/1371/25 від 22.12.2025 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування постанови, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн.
З моменту оприлюднення вказаного рішення суду минуло більше 10 днів передбачених на його оскарження.
Будь-яка інформація про оскарження даного рішення та відкриття апеляційного провадження в реєстрі, на той момент була відсутня, оскільки була оприлюднена в реєстрі лише 29.01.2026.
За таких умов у відповідача було достатньо підстав вважати, що рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у справі № 354/1371/25 від 22.12.2025 набрало законної сили.
Колегія суддів звертає увагу, що в подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 року по справі № 354/1371/25 - без змін.
Окрім того, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року по справі №354/1369/25 - без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що, уповноважена посадова особа Відповідача не могла та не повинна була враховувати факт апеляційного оскарження, про який не було відомо з офіційних джерел. На момент винесення постанови уповноважена посадова особа Відповідача керувалася принципом юридичної невизначеності та чинним судовим рішенням, а тому її дії, щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення № 172519, якою притягнуто громадянку російської федерації ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн, є правомірними.
За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.
Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 квітня 2026 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.