Справа № 127/499/26
Провадження № 2-о/127/11/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2026 
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
присяжних: Вільчинської С.Г., Тунік О.О.,
при секретарі Курутіній О.В.,
за участю заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника Шмирова Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту оголошення особи померлою, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 , із заявою про оголошення фізичної особи померлою.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються рідними братами по матері - ОСОБА_3 . 
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 25.02.1985 року ОСОБА_4 взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_4 ». Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 виданого 01.03.2024 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1 було відкрито спадщину, однак через те що інший спадкоємець, ОСОБА_2 більше шести місяців тому зник безвісти під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій, ОСОБА_1 не може прийняти спадщину після смерті матері. 
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до Відділу ДРАЦС у місті Вінниці ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про видачу свідоцтва про смерть. Листом від 29.08.2025 року № 1346-28.21-24 ОСОБА_1 було надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 . 
Таким чином, для реалізації права на спадкування ОСОБА_1 необхідно оголосити ОСОБА_7 померлим в судовому порядку, для чого є всі правові підстави. Згідно з наказом №3528 від 14.05.2025 року Командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 вважається таким, що зник безвісти 20.03.2025 року поблизу села Ямполівка, Краматорського району, Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 року зник безвісти за особливих обставин у поблизу с. Ямполівка, Краматорського району, Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, доцільно розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_2 померлим від дня зникнення, а саме з 20.03.2025р.
У зв`язку із чим, Заявник звернувся до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , та його представник адвокат Шмиров Є.І. заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Відділу ДРАЦС у місті Вінниці в судове засідання не з`явилася, проте надіслала до суду заяву, в якій просила заяву розглянути за її відсутності та не заперечує проти вирішення питання на розсуд суду.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, подав до суду додаткові пояснення по суті справи та просив розгляд справи провести у його відсутність.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд без його участі. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 23.01.1979 року ОСОБА_1 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну народження № 00050477502 від 05.04.2025 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 являються братами по матері - ОСОБА_3 . (зворот 6-7).
Відповідно до сповіщення сім`ї № 2614 від 24.03.2025 року брат ОСОБА_1 - солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний на військову службу 21.02.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 зник безвісти 20.03.2025 року під час виконання бойового завдання в районі с. Ямполівка, Краматорського району Донецької області внаслідок штурмових дій противника (а.с.6).
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_4 » (а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 виданого 01.03.2024 року    ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.13).
Листом від 29.08.2025 року № 1346-28.21-24 ОСОБА_1 було надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 (а.с.10).
Згідно з наказом №3528 від 14.05.2025 року солдат ОСОБА_2 вважається таким, що зник безвісти 20.03.2025 року поблизу села Ямполівка, Краматорського району, Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (зворот а.с.14-15).
Відповідно до висновку Акту службового розслідування від 14.05.2025 року, 20.03.2025 року в проміжок з 13 год 54 хв до 16 год 50 хв, внаслідок штурмових дій зс рф на ВП «РИМ» поблизу села Ямполівка, Краматорського району, Донецької області солдат резерву 40-ої запасної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 зник безвісти під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності суверенітету та територіальної цілісності України (зворот а.с. 15-17).
Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України ОСОБА_2 дійсно в період з 09.03.2025 по 20.03.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Лиманській міській ТГр Краматорського району Донецької області (зворот а.с.17-19).
Згідно з наказом №3528 від 14.05.2025 року солдат ОСОБА_2 вважається таким, що зник безвісти 20.03.2025 року поблизу села Ямполівка, Краматорського району, Донецької області під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (зворот а.с.14-15).
Згідно з витягом з ЄРДР 26.03.2025 були внесені відомості за № 12025020010000563 по факту зникнення безвісти ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.11).
Відповідно до Листа МОУ ЗСУ УОС від 16.02.2026 року №УОС/18/665 вбачається, що в районі населеного пункту Ямполівка, Лиманської міської територіальної громади Краматорського району, Донецької області 20.03.2025 року велись активні бойові дії. Інформації щодо завершення бойових дій безпосередньо в районі населеного пункту Ямполівка, Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області на даний час відсутня (а.с.62-63).
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України відповідно до поданих додаткових пояснень по суті справи, просив врахувати наступне. 
Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. 
Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Речення друге частини 2 статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас посилатися на шестимісячний строк вбачається за можливе у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, за відсутності обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною 2 статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Тобто, строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 (далі - Наказ № 376). У цьому Наказі №376 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. Наказ № 376 містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, у справах зазначеної категорії поміж іншого підлягають обов`язковому з`ясуванню часові характеристики ведення воєнних дій на конкретній території України, з урахуванням даних Наказу № 376. Такі висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 року у справі № 755/11021/22, які просимо врахувати у нашій справі в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Згідно даних наказу № 376 на території н.п. Ямполівка, Лиманської міської територіальної громади, Краматорського району, Донецької області код запису UA14120110350022381 активні бойові дії завершились 31.12.2022.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 відповідно до заяви поданої від 05.05.2026 року, просив врахувати наступне.
Частиною другою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
У свою чергу, враховуючи специфіку статусу військовослужбовця, доказами на підтвердження факту смерті військовослужбовця може бути довідка про загибель, видана командуванням військової частини, колективний акт про настання смерті, складений на місці загибелі та завірений командиром військової частини тощо. Однак, як цих, так і будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити ймовірність смерті військовослужбовця, матеріали справи не містять.
Проаналізувавши вказані докази, суд дійшов висновку, що вони свідчать про факт зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , однак ці докази не свідчать про його беззаперечну загибель.
За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305309 ЦПК України).
Вказані процедури різняться між собою та мають певні особливості.
Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша друга статті 318 ЦПК України).
Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно із ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст.46 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Тому оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. 
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (Постанова Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №148/1207/22 (провадження № 61-14338св23)).
Аналіз ч.1 ст. 46 ЦК України, вказує на наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування.
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Відповідно до положеннь ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні заяви та письмові пояснення військовослужбовців-побратимів, які бачили загибель чи поранення ОСОБА_2 , а матеріалами службового розслідування підтверджуються лише факт зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , а не його ймовірну смерть, суд приходить до висновку, що немає підстав для задоволення заяви.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 264, 265, 268, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту оголошення особи померлою - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок заявника.
Рішення суду може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 11.05.2026 року.
Учасники процесу:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ;
Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 25497415, місцезнаходження: вул. Замостянська, 26, м. Вінниця Вінницька область;
Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_8, ЄДРПОУ НОМЕР_7, місцезнаходження: АДРЕСА_2
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3

Суддя:

Присяжні: