П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/10234/26	

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 у справі № 420/10234/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії щодо не зарахування до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у якому просила:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.07.1990 з 11.08.2006 по 18.12.2006 в МКП “Комбінат комунальних підприємств” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 в МКП “Цюрупинськ-комунгосп”. 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу період роботи з 11.08.2006 по 18.12.2006 в МКП “Комбінат комунальних підприємств” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 в МКП “Цюрупинськ-комунгосп”. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка отримала повідомлення у відповідь на вказане звернення лист Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 23.02.2026 № 3781- 2241/Ф-07/8-2100/26, відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів її роботи з 11.08.2006 по 18.12.2006 на МКП “ККП” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 на МКП “ЦК”, що також відображається у довідці з індивідуальними відомостями за формою ОК-5. ОСОБА_1 було подано скаргу № ВЕБ-21001-Ф-С-26-133476 від 27.02.2026 із вимогою зарахувати спірний період роботи до страхового стажу. У відповідь на скаргу відповідачем було надано Лист від 13.03.2026 5310-4958/Ф-07/8-2100/26, про відмову у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Короткий зміст рішення та мотиви суду першої інстанції.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 21.05.2026 у справі № 420/10234/26 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії щодо не зарахування до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив. 
Визнав протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.07.1990 з 11.08.2006 по 18.12.2006 в МКП “Комбінат комунальних підприємств” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 в МКП “Цюрупинськ-комунгосп”. 
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу період роботи з 11.08.2006 по 18.12.2006 в МКП “Комбінат комунальних підприємств” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 в МКП “Цюрупинськ-комунгосп”. 
Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири грн.64 коп.).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідач правомірно відмовив позивачці у зарахуванні до страхового стажу періодів її роботи з 11.08.2006 по 18.12.2006 на МКП “ККП” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 на МКП “ЦК”, позаяк заборгованість вказаних підприємств зі сплати страхових внесків була списана внаслідок процедури банкрутства, що також відображається у довідці з індивідуальними відомостями за формою ОК-5.

Обставини справи.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 було подано звернення на порталі Пенсійного фонду України щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 2001-2011 по на підставі записів у трудовій книжці. 
У відповідь на вказане звернення ОСОБА_1 було отримано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 23.02.2026 № 3781- 2241/Ф-07/8-2100/26, де наведена наступна інформація, що відповідно до записів у трудовій книжці наявна інформація щодо перебування у трудових відносинах зі страхувальниками: - з 11.08.2006 по 18.12.2006 в МКП “Комбінат комунальних підприємств” (код ЄДРПОУ25646186) , - з 18.12.2006 по 01.03.2011 в МКП “Цюрупинськ-комунгосп” (код ЄДРПОУ 34739316). 
За даними електронних баз Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області наявна наступна інформація щодо вищезазначених підприємств, а саме: МКП “ККП” — Господарським судом Херсонської області по підприємству порушено справу про банкрутство від 03.09.2007 (справа №6/210-Б-07), визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру — 27.11.2007, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дата запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи — 06.04.2010. На підставі судового рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом заборгованість зі сплати страхових внесків — списано. Страховий стаж працівникам підприємства зараховано відповідно до сплачених внесків, нарахованих на фонд оплати праці, — по серпень 2005 року включно. МКП “ЦК” — Господарським судом Херсонської області по підприємству порушено справу про банкрутство від 19.12.2012 (справа №5024/1778/2012), за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дата запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи — 24.12.2013. 
На підставі судового рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 18.12.2013 заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування — списано. Страховий стаж працівникам підприємства зараховано відповідно до сплачених внесків, нарахованих на фонд оплати праці, — по серпень 2009 року включно, та за періоди з 01.01.2011 — по жовтень 2011 року включно. 
Таким чином, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів її роботи з 11.08.2006 по 18.12.2006 на МКП “ККП” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 на МКП “ЦК”, що також відображається у довідці з індивідуальними відомостями за формою ОК-5. 
ОСОБА_1 було подано скаргу № ВЕБ-21001-Ф-С-26-133476 від 27.02.2026 із вимогою зарахувати спірний період роботи до страхового стажу. 
У відповідь на скаргу відповідачем було надано лист від 13.03.2026 5310-4958/Ф-07/8-2100/26, де знову було зауважено про відмову у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу з причин не сплати страхувальниками за неї страхових внесків. 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.07.1990 з 11.08.2006 по 18.12.2006 в МКП “Комбінат комунальних підприємств” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 в МКП “Цюрупинськ-комунгосп”, позивачка звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Положеннями ст.8 Закону № 1058 передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Статтею 1 Закону № 1058 визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до п.1 ч.1 та ч.3 ст.24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено частини 1 статті 20 Закону № 1058, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, положеннями частини 10 статті 20 Закону № 1058 визначено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
За змістом статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, МКП "Комбінат комунальних підприємств" та МКП "Цюрупинсь-комунгосп" із заробітної плати позивача утримувались суми страхових внесків.
При цьому, сам лише факт несплати підприємствами-страхувальниками страхових внесків до Пенсійного фонду України із заробітної плати позивача за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи за періоди, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.07.1990, з 11.08.2006 по 18.12.2006 в МКП “Комбінат комунальних підприємств” та з 18.12.2006 по 01.03.2011 в МКП “Цюрупинськ-комунгосп”.
Апеляційний суд зауважує, що особи, які сплачують такі внески через роботодавця, без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на отримання соціальних гарантій.
Тотожні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 16.01.2023 у справі № 823/1764/17.
Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно виснував, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам, які роботодавець попередньо відрахував із заробітної плати працівника, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.
За наведеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.
Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги. 
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2026 у справі № 420/10234/26 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик   Г.В. Семенюк