Справа №752/16425/25
Провадження № 2/752/5658/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

24.04.2026 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Чекулаєва С.О.,
за участі секретаря судового засідання Ільніцької І.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу 
за позовом ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
30.06.2025 через систему «Електронний суд» ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» (надалі за текстом також - позивач або ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2») звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1  (надалі за текстом також - відповідач), у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь:
- заборгованість зі сплати внесків у розмірі 11 627,48 гривень; 
- три проценти річних у розмірі 653,08 гривні; 
- інфляційні втрати у розмірі 2 778,42 гривень.

Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
В період з липня 2020 року по травень 2025 року включно у відповідача виникла заборгованість зі внесків на утримання будинку та прибудинкової території, послуги ЖБК, вивезення твердих побутових відходів та внесків до резервного фонду багатоквартирного будинку.
Оскільки відповідач не сплатила заборгованість, позивач вимагає її стягнення в судовому порядку з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася.

Процесуальні дії у справі 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.07.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява з доданими до неї документами, судові повістки-повідомлення неодноразово направлялися відповідачу рекомендованими листами з рекомендованим повідомленням (штрих-коди Укрпошти: R067073288077, R067122053195 та R067122138698) на відому адресу її місця проживання, проте, відповідно до довідок відділення поштового зв`язку вказана кореспонденція відповідачу не вручена та повернута на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.07.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
13.04.2026 від КП КМР «КМ БТІ» до Голосіївського районного суду міста Києва надійшли документи, що витребовувалися згідно ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 08.07.2025.
22.04.2026 від Державної податкової служби України до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла інформація, що витребовувалася згідно ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 08.07.2025. 

Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом
Відповідно до Статуту ЖБК « ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2», затвердженого протоколом позачергових загальних зборів членів ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» від 11.10.2016, метою його створення є забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва одного тринадцятиповерхового будинку на 109 квартир ( АДРЕСА_2 ) за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком.
Згідно пункту 67 Розділу VІ Статуту ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» органами управління ЖБК є загальні збори членів кооперативу та правління кооперативу.
Згідно копії Свідоцтва про право власності від 18.11.2004 серії НОМЕР_1 суд встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,70 кв.м., житловою площею 49,40 кв.м.
Відповідно до рішення Київської міської ради від 13.11.2014 № 373/373 «Про повернення історичних назв та перейменування вулиць, площ, провулків у місті Києві» (із змінами і доповненнями, внесеними Рішенням Київської міської ради № 617/1481 від 11.06.2015) суд встановив, що АДРЕСА_3 була перейменована на вулицю Антоновича.
1.Згідно Протоколу загальних зборів ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» від 18.12.2018 затверджено внесок (тариф) на утримання будинку та прибудинкової території з 01.01.2019 у розмірі 6,54 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири чи приміщення (вище першого поверху) на місяць.
Протоколом №30/08-24 позачергових загальних зборів ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» від 30.07.2024 затверджено внесок (тариф) на утримання будинку та прибудинкової території з 01.09.2024 у розмірі 10,76 грн за 1 кв.м. на місяць загальної площі квартири чи приміщення.
Таким чином, місячний розмір внеску відповідача, на утримання будинку і прибудинкової території, щодо квартири АДРЕСА_4 становить, з липня 2020 року по серпень 2024 року включно: 6,54 грн (внесок) х 82,7 кв.м (площа приміщення) = 541,52 грн; з вересня 2024 року по травень 2025 року включно: 10,76 грн (внесок) х 82,7 кв.м. (площа приміщення) = 889, 05 грн.
2.Відповідно до Протоколу загальних зборів ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» від 05.11.2013 затверджено внесок на витрати кооперативу у розмірі 0,50 грн/м.кв для власників квартир, які самостійно проживають у своєму помешканні.
Протоколом №30/08-24 позачергових загальних зборів ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» від 30.07.2024 «анульовано» з 01.09.2024 нарахування по статті «Витрати ЖБК» у зв`язку з підняттям внеску на утримання будинку.
Таким чином, внесок на витрати ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» у період з липня 2020 року по серпень 2024 року включно становив: 0,50 грн (внесок) х 82,7 кв.м. (площа приміщення) = 41, 35 грн.
3.Відповідно до Протоколу №2 загальних зборів ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» від 14.07.2020 вирішено створити резервний фонд з ціллю участі у різних державних програмах щодо поліпшення стану будинку та утриманню будинку в робочому стані за рахунок фінансових внесків членами ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» у розмірі 0,50 - 3,00 гривні за квадратний метр в залежності від результатів аудиту.
Згідно Акту аудиту будинку від 01.08.2020 запропоновано визначити внесок в резервний фонд у розмірі 2,50 гривень за 1 кв.м. для всіх житлових і нежитлових приміщень. 
Відповідно до Протоколу №5 засідання членів правління ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» від 01.08.2020 визначено внесок до резервного фонду у розмірі 2,50 гривень за квадратний метр.
Згідно Протоколу №23/07-21 загальних зборів ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» від 23.07.2021 затверджено внесок до резервного фонду у розмірі з 01.08.2021 у розмірі 2,50 гривень за квадратний метр для власників житлових приміщень особистого використання.
Таким чином, для відповідача внесок до резервного фонду ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» у період з серпня 2020 року по травень 2025 року становив: 2,50 (внесок) х 82,7 (площа приміщення) = 206,75 грн.
4.Як вбачається з матеріалів справи 01.09.2022 між ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛТІК» був укладений Договір №14-09/08-22, згідно умов якого, товариство надає позивачу послуги з вивезення твердих побутових відходів.
Згідно пункту 4.1. Договору №14-09/08-22 від 01.09.2022 вартість вивезення та утилізації одного кубічного метру відходів становить 180,91 гривень. 
У позовній заяві позивач наводить такий розрахунок за вивезення твердих побутових відходів:180,91 гривень (за вивезення 1 куб.м. сміття) х 59,4 (заг. кількість куб.м сміття) : 242 (мешканців будинку) = 44, 41 грн (тариф на одну особу). Враховуючи те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_4 тариф на вивезення ТПВ для неї становить - 44,41 грн за період вересня 2022 року по травень 2025 року включно.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Спірні правовідносини виникли з питань утримання власником належного йому майна та стягнення заборгованості з витрат на спільне утримання багатоквартирного будинку.
Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно пункту 10 частин першої та другої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника.
У постанові Верховного суду від 18.05.2020 в справі №176/456/17 та від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Суд встановив, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .
Позивач є кооперативом який здійснює управління вказаним будинком.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування;
Статтею 3 Закону України «Про кооперацію» визначено, що основними завданнями кооперації, зокрема є підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав, а також створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах. Метою ж кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів віднесено, серед іншого затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном.
Суд встановив, що рішенням загальних зборів членів ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» були визначені розміри: внесків (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території, внеску на витрати кооперативу, створено резервний фонд кооперативу та визначено розмір внеску до нього.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви відповідач здійснювала часткову сплату за надані позивачем послуги, а тому загальний залишок боргу становить 11 627,48 гривень.
Суд звертає увагу, що матеріали справи містять докази надання послуг з вивезення твердих побутових відходів та їх вартості лише за період, що починається від дати укладення Договору №14-09/08-22 від 01.09.2022.
Копія листа ТОВ «СЕЛТІК» без номеру та без дати, а також без вказання адресата не є належним доказом того, що у період з 2020 по 2022 роки між позивачем та ТОВ «СЕЛТІК» були встановлені відповідні правовідносини та здійснювалася оплата за надані послуги саме в розмірі, що вказаний у листі.
Водночас, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з вивезення твердих побутових відходів починаючи з липня 2020 року.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за вивезення ТПВ за період з липня 2020 року по серпень 2022 року (включно), у розмірі 1 194,96 гривень задоволенню не підлягають.
Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, приймаючи до уваги те, що відповідачем доводи та обґрунтування позову щодо надання позивачем житлово-комунальних послуг під час розгляду справи не спростовані, з огляду на те, що обов`язок оплачувати вказані послуги виникає у власника житла незалежно від укладення договору про утримання житлового будинку, суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі (11 627,48 - 1 194,96) = 10 432,52 гривні.
Стосовно вимоги про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції суд зазначає, що позивач має право на такі нарахування згідно положень статті 625 ЦК України.
Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат суд дійшов до висновку, що він здійснений без врахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» щодо заборони нараховувати неустойку, інфляційні втрати та проценти річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги у період з 24.02.2022 до 29.12.2023. 
Здійснивши власний розрахунок, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути три проценти річних у розмірі 504,95 гривні та інфляційні втрати у розмірі 2 207,24 гривень.
Таким чином позовні вимоги ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в загальному розмірі (10 432,52 + 504,95 + 2 207,24) = 13 144,71 гривні.

Розподіл судових витрат 
Згідно пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно копії платіжної інструкції №1162 від 07.03.2025 позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень, що відповідає розміру судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру, згідно вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, що становить 87,28% від початкових вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі (87,28% від 3 028) = 2 642,84 гривні.
Стосовно витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень суд зазначає наступне.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України). 
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд приймає до уваги позицію викладену у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 загалом, та зокрема щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, які покладаються на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім цього, щодо принципу змагальності, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частини п`ятої та частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) від 27.06.2018, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018, № 753/15683/15 від 26.09.2018 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/3929/18 від 18.06.2019.
Суд враховує, що відповідно до частин першої та третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» міститься орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень.
На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи позивачем долучено:
- копію Договору №01/09-20 про надання правничої допомоги від 01.09.2020 укладеного між ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИМ КООПЕРАТИВОМ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» та адвокатом Вербицьким Я.В.;
- рахунок №36 від 07.03.2025 на суму 4 000,00 гривень;
- платіжну інструкцію №1166 від 12.03.2025 на суму 4 000,00 гривень;
- ордер на надання правничої допомоги серії АА №1591842 від 17.06.2025. 
Суд бере до уваги те, що відповідач своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не скористався, хоча положеннями пункту 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності відповідних витрат покладено саме на нього.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17).
Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020.
Отже, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи зазначене, результат розгляду справи в суді (часткове задоволення позову), оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених судових витрат, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також врахувавши поведінку сторони під час розгляду справи та відсутність клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 3 491,20 гривень.

Керуючись нормами ст. 133, 137, 141, 259, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
позов ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» (місто Київ, вулиця Антоновича будинок 88; ЄДРПОУ: 22885826) заборгованість за надані послуги, включаючи три проценти річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 13 144 (тринадцять тисяч сто сорок чотири) гривні 71 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» (місто Київ, вулиця Антоновича будинок 88; ЄДРПОУ: 22885826) судовий збір у розмірі 2 642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 84 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 491 (три тисячі чотириста дев`яносто одну) гривню 20 копійок.

В іншій частині позову - відмовити. 

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» (місто Київ, вулиця Антоновича будинок 88; ЄДРПОУ: 22885826).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя          С. О. Чекулаєв