Справа №672/350/26 
Провадження №2/672/406/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року м.Городок 
Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої – судді Пономаренко Л.Е.,
за участю секретаря судового засідання Моцної М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після смерті батька позивач прийняла спадщину за заповітом, частково її оформила, проте не може оформити право власності на домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представником позивача попередньо подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. 
Представник Сатанівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.
У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно технічної документації було збудоване в 1960 році. Згідно виписки з погосподарських книг дане домоволодіння рахувалося за головою двору ОСОБА_2 .
Згідно архівного витягу з погосподарських книг по Іванковецькій сільській раді Городоцького району Хмельницької області за період з 2001 по 2005 роки щодо членів домогосподарства, які були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 , значиться запис: ОСОБА_2 .
За життя 23.06.2000 ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванковецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, реєстр №77, згідно якого все своє майно заповідав доньці ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло й домоволодіння по АДРЕСА_1 .
Згідно матеріалів витребуваної судом спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 . 
Позивачка частково оформила спадщину, 14 жовтня 2002 року ОСОБА_1  отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,30 умовних кадастрових гектарів.
У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 позивачці відмовлено через відсутність документів, що встановлюють право власності спадкодавця на зазначений будинок. 
При вирішені питання щодо правомірності набуття майна в порядку спадкування суд зазначає, що до застосування підлягають норми цивільного законодавства, що діяли на момент відкриття та прийняття спадщини, а саме - Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року.
Стаття 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)регламентувала право громадянина розпорядитися своїм майном на випадок смерті. Вона дозволяла заповісти все майно або його частину будь-яким особам, а також державі чи організаціям.
Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець подав заяву про прийняття спадщин до нотаріальної контори то він визнається таким, що прийняв спадщину.
Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом для позивачки є відсутність правовстановлюючого документа та відсутність реєстрації права власності на нього. 
За життя ОСОБА_2 правовстановлюючі документи не отримував, державну реєстрацію спірного домоволодіння не проводив.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.
Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.
Тому, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.
Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).
У матеріалах справи наявна копія технічного паспорта, складеного комунальним підприємством Городоцької міської ради «Городоцьке бюро технічної інвентаризації», в якому зазначено, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 здійснено у 1960 році. Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померлий ОСОБА_2 набув за життя право власності на вказане домоволодіння, яке перейшло в порядку спадкування до його доньки ОСОБА_1 .
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 89, 206, 263-265, 354 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: глиновалькований житловий будинок «А» загальною площею 74,1 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м., камінний погреб«Б» загальною площею 48,0 кв.м., камінна літня кухня«В» загальною площею 48,0 кв.м., камінний хлів«Г» загальною площею 35,3 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Представник позивачки: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Сатанівська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, код ЄДРПОУ 04406118, місце знаходження: вул.Бузкова, буд. 135 Ж, селище Сатанів Хмельницький район Хмельницька область, 32034. 

Суддя Л.Е.Пономаренко