ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
м. Хмельницький
"24" червня 2026 р. Справа № 924/443/26 
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., при секретарі судового засідання Ковальчук А.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" м. Київ
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України АДРЕСА_1 
про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу у розмірі 452658,89грн

Без повідомлення (виклику) сторін

ВСТАНОВИВ:

29.04.2026р. на адресу Господарського суду Хмельницької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" м. Київ до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу у розмірі 452658,89грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №555 про постачання електричної енергії споживачу від 28.11.2025р., внаслідок чого у відповідача існує заборгованість перед позивачем за поставлену електричну енергію у розмірі 407250,91грн. Крім цього, у зв`язку із неналежним виконання відповідачем умов договору, позивачем заявлено до стягнення 31230,01грн пені, нарахованої відповідно до п. 8.3 договору, 3112,96грн 3% річних та 11065,01грн інфляційних втрат, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2026р., позовну заяву передано для розгляду судді Вибодовському О.Д.
Ухвалою суду від 01.05.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження бе повідомлення (виклику) сторін.
14.05.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№05-22/4072/26) із запереченнями, у якому відповідач зауважує, що не погоджується з твердженнями позивача, викладеними в позовній заяві, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Також у відзиві відповідач зазначає про те, що такий вид відповідальності за порушення господарських зобов`язань як пеня не передбачений розділом 9 "Відповідальність Сторін" договору № 555 від 28.11.2025р., укладеного між сторонами, відтак, на думку відповідача, заявлена позивачем до стягнення сума пені є необґрунтованою. Водночас, у відзиві відповідач наголошує на тому, що саме через відсутність фінансування у кінці бюджетного 2025 року у зв`язку з затвердженням Закону України "Про державний бюджет на 2026 рік" та подальшим плануванням потреб на фінансування підрозділів Національної гвардії України і виник брак фінансування відповідача, що стало першопричиною виникнення заборгованості зі сплати послуг з енергопостачання, а тому, посилаючись на п. 9.8 договору, відповідач просить здійснити перегляд нарахованих позивачем санкцій, зокрема інфляційних нарахувань та пені, які прямо не передбачені положеннями договору укладеного між сторонами, та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.
28.11.2025р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" (далі - постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №555 пунктом 1.1 якого визначено, що цей договір про закупівлю електричної енергії (далі - договір) встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії.
Відповідно до п. 1.2 договору, умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312 (далі - ПРРЕЕ), Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затверджених постановою НКРЕКП №1469 від 27.12.2017р. із змінами та доповненнями (далі - Ліцензійні умови).
Згідно з п. 1.4 договору підставою для укладення договору є рішення замовника відповідно до пункту 6 Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022р. №1275 "Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану" (далі - Особливості).
Відповідно до пункту 2.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2025 році електричну енергію, формульне ціноутворення, без розподілу, код 09310000-5 - Електрична енергія за ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" (далі - електрична енергія/товар /електроенергія), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах договору.
Очікувані договірні (планові) обсяги закупівлі електричної енергії за цим договором становлять 75546,63 кВт*год та визначені в Додатку 1 до договору (п. 2.2 договору).
Згідно з пунктом 3.1 договору, постачання товару за договором здійснюється з дати укладення договору до 31.12.2025 року (включно).
Місце поставки (передачі) товару - об`єкти споживача, згідно до Заяви-приєднання, Додаток 3 до договору (п. 3.2 договору).
У пункті 3.4 договору визначено, що поставка по цьому договору починається з дати, вказаної у повідомленні споживача. Повідомлення направляється споживачем на електронну адресу постачальника, визначену в договорі, не пізніше ніж за три дні до початку дати поставки.
Пунктом 5.1 договору передбачено, що загальна вартість договору становить 646551,93грн, в т.ч. ПДВ 107758,66грн.
До загальної вартості цього договору включено витрати на послуги з передачі електричної енергії за регульованими тарифами. Ціна за 1кВт*год не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії, які оплачуються споживачем самостійно оператору системи розподілу (п. 5.2 договору).
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.3 договору).
Відповідно до пункту 5.4 споживач бере зобов`язання з отримання електричної енергії та його оплати в термін і строки передбачені цим договором.
Оплата за електричну енергію здійснюється споживачем виключно в грошовій формі. Оплата по цьому договору буде здійснюватися за рахунок бюджетних коштів. Розрахунки за спожиту електроенергію проводяться відповідно до вимог Бюджетного кодексу України (п. 5.5 договору).
Загальна вартість договору складається з місячних сум вартості очікуваних договірних обсягів постачання електричної енергії споживачу (п. 5.6 договору).
Згідно з пунктом 5.7 договору оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника за умови подання постачальником у строк до 12-го числа місяця, наступного за розрахунковим, акта приймання-передачі у 2 примірниках та рахунку, у тому числі в особистому кабінеті споживача.
Вартість спожитої електричної енергії визначається як добуток обсягу спожитої електричної енергії на ціпу за 1 кВт*год, визначену згідно з Додатком 2 до договору (п. 5.8 договору).
Відповідно до пункту 5.9 договору фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається на підставі даних комерційного обліку та фіксується в акті приймання-передачі (акті прийняття-передавання/акті прийому-передачі). Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії споживачем здійснюється відповідно до вимог ПРРЕЕ, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №311 та інших нормативно-правових актів України.
У пункті 5.10 договору зазначено, що оплата проводиться за умови наявності бюджетного фінансування протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту виставлення рахунку та надання акта приймання-передачі, але не пізніше 20-го дня, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).
Згідно з п. 5.11 договору заборгованість у споживача перед постачальником виникає лише у разі несвоєчасної оплати за спожиту електричну енергію.
Обов`язки споживача визначені п. 6.2 договору, зокрема відповідно до пп. 6.2.1 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 7.1 договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію.
Водночас, постачальник зобов`язується забезпечувати належну якість постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору (пп. 7.2.1 п. 7.2 договору).
Пунктом 9.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором.
Договір набуває чинності з дня підписання його сторонами і діє до 31.12.2025 року (включно), умови цього договору застосовуються сторонами до правовідносин, що виникли з "01" грудня 2025 року, згідно з п. 3 ст. 631 ЦК України, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору. Якщо хоч би однією із сторін не виконано будь-яке зобов`язання по договору, строк дії договору продовжується до моменту належного виконання цього зобов`язання (п. 17.1 договору).
Відповідно до п. 19.1 договору невід`ємною частиною цього договору є: Додаток 1 "Договірні обсяги закупівлі електричної енергії"; Додаток 2 "Порядок розрахунку та зміни ціни постачання електричної енергії"; Додаток 3 "Об`єкти споживача, за якими здійснюється постачання електричної енергії".
Договір містить підписи сторін скріплені відтисками печаток.
У Додатку 1 до договору зазначено, що договірні (планові) обсяги закупівлі електричної енергії на 2025 рік військової частини НОМЕР_1 , які станом на грудень 2025 року становлять 75546,63кВт*год (2 клас напруги).
Відповідно до змісту Додатку 2 до договору, сторони погодили порядок розрахунку та зміни ціни постачання електричної енергії, визначивши, що ціна за 1кВт*год електричної енергії на момент укладання договору становить 8,55832грн з ПДВ.
У Додатку 3 до договору міститься заява-приєднання до договору про закупівлю електричної енергії, за змістом якої ТОВ "Енерго Збут Транс" ініціює приєднання споживача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до умов договору на умовах обраної комерційної пропозиції постачальника. Початок постачання - 01.12.2025р.
Додатком 1 до заяви-приєднання є перелік точок комерційного обліку за об`єктами споживача.
17.12.2025р. відповідачем на адресу позивача скеровано лист №50/53/11/1/1-4947-2025 у якому позивач, посилаючись на необхідність забезпечення належного та своєчасного проведення розрахунків за електричну енергію, спожиту у грудні 2025 року, з урахуванням вимог бюджетного законодавства, просить відповідача завчасно виставити рахунок на оплату, сформований на підставі планового обсягу споживання 115294 кВт*год. До листа долучено копію повідомлення ОСР.
Згідно з рахунком на оплату №5946 від 18.12.2025р. вартість спожитої споживачем електроенергії за грудень 2025 року становить 1154188,86грн з ПДВ за 115294кВт*год. Вказаний рахунок підлягає сплаті споживачем протягом семи робочих днів з моменту виставлення рахунку.
Відповідно до акта приймання-передачі електричної енергії №1291 від 31.12.2025р., підписаного лише постачальником - ТОВ "Енерго Збут Транс", споживачеві - Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України поставлено за грудень 2025 року 115294кВт*год електроенергії на суму 1154188,86грн з ПДВ.
Позивачем у позові зазначено, що акт приймання-передачі електричної енергії №1291 від 31.12.2025р. та рахунок на оплату були надіслані з електронної пошти позивача на електронну пошту відповідача та отриманні останнім - 18.12.2025р.
На підтвердження отримання Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України вказаних документів позивачем долучено до справи інформацію з електронної пошти позивача та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №20451330640416, у якому зазначено, що кореспонденцію було вручено адресатові - 30.12.2025р.
У справі також міститься Акт коригування №1/1291, укладений між позивачем та відповідачем, у якому зазначено, що у зв`язку зі зміною середньозваженої ціни електричної енергії за результатами торгів на ринку «на добу на перед» за грудень 2025 року, яка була оприлюднена на веб-сайті Оператора ринку за посиланням: https://www.oree.com.ua/, сторони домовились здійснити корегування вартості електричної енергії, що постачалась у грудні 2025 року.
Зокрема, відповідно до Акту прийому-передачі електричної енергії №1291 від 31.12.2025р. відповідачу було поставлено електроенергію у кількості 115294кв*год на загальну вартість 1154188,86грн з ПДВ (8,34236грн за 1кВт*год), водночас, згідно перерахунку вартість поставленої (спожитої) електроенергії становить 1053802,84грн із розрахунку 7,61678грн за 1кВт*год. Акт коригування №1/1291 підписаний лише постачальником - ТОВ "Енерго Збут Транс".
Акт коригування та акт звірки за грудень 2025р. були надіслані позивачем на електронну пошту Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. На підтвердження отримання Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України вказаних документів позивачем долучено до справи інформацію з електронної пошти позивача та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №20451351356024, у якому зазначено, що кореспонденцію було вручено адресатові - 24.01.2026р.
09.04.2026р. ТОВ "Енерго Збут Транс" надіслано на адресу АТ "Хмельницькобленерго" листа №734 щодо підтвердження обсягів електричної енергії, у якому позивач, посилаючись на укладений договір №555 про постачання електричної енергії від 28.11.2025р., з метою забезпечення проведення товариством претензійно-позовної роботи, а також зважаючи на необхідність стягнення заборгованості в судовому порядку, просить надати підтвердження фактичних (звітних) обсягів споживання вищевказаного споживача за грудень 2025 року.
У відповідь, листом від 21.04.2026р. №4-3664-031204/26 АТ "Хмельницькобленерго" повідомило ТОВ "Енерго Збут Транс", що обсяг спожитої електричної енергії споживачем - Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), який був покладений на постачальника ТОВ "Енерго Збут Транс" за точками комерційного обліку за період з 01.12.2025р. року по 31.12.2025р. складає: 6220788065786048 - 7296кВт*год; 6223020200987583 - 13641кВт*год; 6226215137885199 - 2024кВт*год; 6227469302472999 - 91162кВт*год; 6228906607481402 - 1171кВт*год.
Згідно з Випискою з АТ "Укрексімбанк" щодо руху коштів за період з 01.12.2025р. по 22.04.2026р., Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України частково сплачено за спожиту електроенергію на суму 646551,93грн з ПДВ (призначення платежу: оплата за спожиту електричну енергію за 12.2025р., рахунок №5528 від 18.12.2025р., договір №555-28.11.2025р.).
Також відповідно до акта звірки взаємних розрахунків №00000000039 від 12.01.2026р., підписаного ТОВ "Енерго Збут Транс", станом за період з 01.01.2025р. по 12.01.2026р., заборгованість відповідача за договором №555 від 28.11.2025р., з урахуванням здійсненої оплати за спожиту електричну енергію у сумі 646551,93грн, становить 407250,91грн.
Заборгованість відповідача за договором №555 від 28.11.2025р. також відображена в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 361 за 2025р.
З вищевикладеного, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Щодо суті спору.
Згідно зі ст. ст. 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2025р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" як постачальником та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України як споживачем було укладено договір №555 про постачання електричної енергії споживачу, пунктом 1.1 якого унормовано, що цей договір про закупівлю електричної енергії встановлює порядок та умови постачання електричної енергії, як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії.
Відповідно до п. 1.2 договору, умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312 (далі - ПРРЕЕ), Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затверджених постановою НКРЕКП №1469 від 27.12.2017р. із змінами та доповненнями (далі - Ліцензійні умови).
За умовами договору постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2025 році електричну енергію, формульне ціноутворення, без розподілу, код 09310000-5 - Електрична енергія за ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", а споживач зобов`язався прийняти та оплатити електричну енергію на умовах договору (п. 2.1 договору).
Очікувані договірні (планові) обсяги закупівлі електричної енергії за цим договором становлять 75546,63 кВт*год та визначені в Додатку 1 до договору (п. 2.2 договору).
Стаття 712 Цивільного кодексу України визначає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару.
Взаємовідносини учасників ринку електричної енергії регулюються, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312.
Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Згідно пунктами 26, 68, 84 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" електрична енергія - це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу; постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів як, зокрема про постачання електричної енергії споживачу (п. 14 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем, та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Пункт 3 частини 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ).
За визначенням пункту 1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії споживачу - це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами; постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору; розрахунковий період - період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або розподіленої/переданої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки; споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Згідно з пунктом 3.1.1 Правил, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку. 
Згідно пунктом 3.1.8 Правил, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.
У відповідності до пункту 3.2.6 Правил, укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання. Електропостачальник може відмовити, якщо споживач не відповідає критеріям, встановленим для споживача універсальної послуги, та/або об`єкт споживача не відповідає критеріям, зазначеним в обраній комерційній пропозиції.
Якщо сторони дійдуть згоди на інших умовах, які не передбачені публічними комерційними пропозиціями відповідного електропостачальника, вони мають укласти договір у паперовій формі, зазначивши умови комерційної пропозиції.
Згідно з пунктом 4.1 Правил розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.
У відповідності до пунктів 4.12, 4.13 Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Відповідно до пункту 5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Судом встановлено, що відповідно до Акту приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р., у грудні 2025 року позивачем було поставлено відповідачу, а відповідачем у точках комерційного обліку електричної енергії спожито 115294кВт*год електричної енергії, що підтверджується, зокрема листом Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" №4-3664-031204/26 від 21.04.2026р.
Вказаний лист, наданий оператором системи розподілу, є належним та допустимим доказом для перевірки проведених нарахувань та встановлення обставин, що стосуються предмету доказування, оскільки наявність факту споживання електричної енергії та його обсяги не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування окрім інформацією, отриманою від оператора системи розподілу, тобто Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго".
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ, якими були б підтверджені інші обсяги електричної енергії, спожитої відповідачем у спірний період, а ніж ті, що були надані АТ "Хмельницькобленерго".
Окрім цього, судом враховано, що в матеріалах справи також міститься Акт коригування №1/1291 до акта приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р., відповідно до якого, у зв`язку зі зміною середньозваженої ціни електричної енергії за результатами торгів на ринку "на добу на перед" за грудень 2025 року, яка була оприлюднена на веб-сайті Оператора ринку за посиланням: https://www.oree.com.ua/, сторонами здійснено корегування вартості електричної енергії, що постачалась у грудні 2025 року. Відтак, з урахуванням внесених змін, вартість поставленої позивачем та спожитої відповідачем електричної енергії у кількості 115294кв*год становить 1053802,84грн із розрахунку 7,61678грн за 1кВт*год.
Матеріалами справи встановлено, що позивачем було надіслано на електронну пошту відповідача, а також на поштову адресу відповідача акт приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р. на суму 1154188,86грн з ПДВ за поставку електроенергії в кількості 115294кВт*год та рахунок на оплату №5946 від 18.12.2025р. за грудень 2025 року на суму 1154188,86грн з ПДВ. Вказані документи були отриманні відповідачем - 18.12.2025р., що підтверджується інформацією з електронної пошти позивача info@ezt.org.ua.
Водночас, акт коригування №1/1291 до акта приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р. також був надісланий позивачем на електронну пошту відповідача та отриманий останнім - 13.01.2026р., що підтверджується інформацією з електронної пошти позивача info@ezt.org.ua.
Судом враховано, що у пункті 15.3 договору, сторони погодили, що будь-які документи (додатки, додаткові угоди до цього договору, акти, рахунки, листи, повідомлення, попередження, звернення, претензії, вимоги, скарги, відповіді на такі листи), а також інші документи, що стосуються виконання умов цього договору, вважаються направленими стороні належним чином, якщо вони направлені одним із способів, визначених у вказаному пункті договору, у тому числі на електронну адресу сторін договору.
Тобто, акт приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р. на суму 1154188,86грн з ПДВ за поставку електроенергії в кількості 115294кВт*год, рахунок на оплату №5946 від 18.12.2025р. за грудень 2025 року на суму 1154188,86грн з ПДВ, акт коригування №1/1291 до акта приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р. відповідно до умов договору вважаються направленими стороні, а саме відповідачу, належним чином.
Водночас, зі справи вбачається, що відповідач лише часткового оплатив заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу №555 від 28.11.2025р., визначену у акті приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р. та у акті коригування №1/1291 до акта приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р., зокрема у сумі 646551,93грн, що підтверджується наявним у справі актом звірки взаємних розрахунків №00000000039 від 12.01.2026р. та оборотно-сальдовою відомістю ТОВ "Енерго Збут Транс" по рахунку 361 за 2025 рік.
При цьому, судом враховано, що Акт коригування №1/1291 споживачем постачальнику повернутий не був, вмотивованої відмови від підписання такого акту також не надав, відтак означений акт є належним та допустимим доказом, що підтверджує поставку відповідачу електроенергії.
Окрім цього, суд зауважує, що Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України оплату заборгованості за спожиту електроенергію в повному розмірі та у строк, передбачений пунктом 5.10 договору (за умови наявності бюджетного фінансування протягом 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку чи надання акта приймання-передачі (акта приймання-передавання/акта прийому-передачі), але не пізніше 20-го дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем)), не здійснено.
Таким чином, виходячи із наявних в матеріалах справи доказів, а також враховуючи здійснену відповідачем часткову оплату за спожиту електроенергію у сумі 646551,93грн, суд дійшов висновку, що сума боргу за поставлену позивачем електричну енергію становить 407250,91грн (1053802,84грн (вартість поставленої електричної енергії згідно акта коригування №1/1291 до акта приймання-передачі товарної продукції №1291 від 31.12.2025р.) - 646551,93грн (сума погашеної заборгованості)), оплату якої відповідачем прострочено з 21.01.2026р.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Отже, враховуючи часткову оплату відповідачем заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №555 від 28.11.2025р. у розмірі 646551,93грн, а також зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини щодо прострочення оплати решти спожитої Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України електричної енергії згідно вказаного договору, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 407250,91грн обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи спір щодо стягнення з відповідача на користь позивача 31230,01грн пені, суд виходить з такого.
Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 9.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором.
Судом враховано, що умовами договору про постачання електричної енергії споживачу №555 від 28.11.2025р. не визначено пеню як вид штрафних санкцій, передбачених за невиконання чи неналежне виконання сторонами договірних зобов`язань за цим договором.
Щодо посилань позивача на п. 8.3 договору, суд зазначає, що означений пункт не врегульовує відповідальність сторін за договором, оскільки п. 8.3 договору встановлює порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії.
Таким чином, враховуючи відсутність в умовах договору про постачання електричної енергії споживачу №555 від 28.11.2025р. узгодженого сторонами виду відповідальності сторін, у тому числі відповідача (споживача), за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у вигляді пені, а також визначеного у передбачений законом спосіб нарахування штрафних санкцій, а саме пені, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 31230,01грн пені необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 11065,01грн інфляційних нарахувань та 3112,96грн 3% річних за період прострочення з 21.01.2026р. по 23.04.2026р., судом враховується таке.
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено прострочення відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати отриманої електроенергії.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд, перевіривши з використанням ІПС "Законодавство" розрахунок нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за заявлені періоди, зазначає, що розрахунки відповідних нарахувань проведено вірно, тому підлягають стягненню з відповідача.
Щодо посилань відповідача на п. 9.8 договору та відсутність фінансування у кінці бюджетного 2025 року у зв`язку з затвердженням Закону України "Про державний бюджет на 2026 рік" і подальшим плануванням потреб на фінансування підрозділів Національної гвардії України як на причину виникнення заборгованості відповідача зі сплати послуг з енергопостачання, враховуючи яку, на думку відповідача, нараховані позивачем санкції, зокрема інфляційні втрати підлягають перегляду судом, суд зазначає таке.
Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Тобто стягнення інфляційних втрат забезпечує одержання кредитором суми боргу в еквівалентному розмірі до розміру боргу станом на перший день прострочення виконання грошових зобов`язань.
Положення ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора. Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг.
Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило б загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).
При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України).
Стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, а особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021р. у справі №520/17342/18, від 13.11.2019р. у справі №922/3095/18, від 13.03.2020р. у справі №902/417/18).
Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат. Висновки про це викладено в постановах Верховного Суду від 05.10.2023р. у справі №904/4334/22, від 24.01.2024р. у справі №917/991/22, від 01.10.2024р. у справі №910/18091/23, від 05.11.2024р. у справі №902/43/24 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025р. у справі №903/602/24.
Окрім зазначеного, судом взято до уваги, що п. 5.12 договору сторони погодили, що у разі виникнення у споживача заборгованості за поставлену електричну енергію за цим договором, у тому числі у разі затримання бюджетного фінансування, споживач повинен офіційно звернутися до постачальника із пропозицією про складення графіка погашення заборгованості на термін не пізніше останнього дня календарного року та за вимогою постачальника довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) споживача. Графік погашення заборгованості оформлюється додатком по цього договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим договором.
Водночас, у матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження звернення Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" із пропозицією про складення графіка погашення заборгованості, спричиненої затримання бюджетного фінансування як це передбачено п. 5.12 договору.
З урахуванням викладеного вище, у суду відсутні правові підстави для перегляду розміру інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 407250,91грн основного боргу, 3112,96грн 3% річних та 11065,01грн інфляційних втрат. В частині позовних вимог щодо стягнення 31230,01грн пені у позові необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Збут Транс" (01135, м. Київ, вул. Златоустівська, 23А, код ЄДРПОУ 42588390) 407250,91грн (чотириста сім тисяч двісті п`ятдесят гривень дев`яносто одну копійку) основного боргу, 3112,96грн (три тисячі сто дванадцять гривень дев`яносто шість копійок) 3% річних, 11065,01грн (одинадцять тисяч шістдесят п`ять гривень одну копійку) інфляційних втрат, 6321,38грн (шість тисяч триста двадцять одну гривню тридцять вісім копійок) витрат по оплаті судового збору.
Видати наказ.

У стягненні 31230,01грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Хмельницької області подається до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (лише вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Вибодовський 

Виготовлено 3 примірники:
1 - до справи (в паперовому екз.);
2 - позивачу (до електронного кабінету);
3 - відповідачу (до електронного кабінету).