ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026 м. Дніпро Справа № 904/609/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В., 
суддів: Кучеренко О. І., Кошлі А. О.,
секретаря судового засідання Жолудєва А. В.,
за участю:
апелянта Чорного Д. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 (повний текст ухвали складено 17.02.2026, суддя Кеся Н. Б., м. Дніпро), у справі № 904/609/26 про забезпечення позову
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера-2018", м. Новомосковськ Дніпропетровська область 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ ДАР ПОПАСНЕ", м. Новомосковськ Дніпропетровська область 
про забезпечення позову, 

в с т а н о в и в:

Короткий зміст заяви і ухвали суду першої інстанції.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера-2018" 13.02.2026 року через систему "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання права власності та про зняття з нього арешту, в якій просило суд зупинити продаж майна - право оренди на 76 земельних ділянок, що здійснюється на електронному аукціоні електронної торгової системи Prozorro.Продажі у виконавчому провадженні № 79756858.
Заява обґрунтована тим, що 23.04.2025 року між ТОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" (Сторона 1), ТОВ "АГРОСФЕРА-2018" (Сторона 2) та ОСОБА_1 (Сторона 3) укладено Договір про спільну діяльність (простого Товариства), за умовами якого сторони зобов`язалися діяти спільно у сфері сільськогосподарського виробництва. Відповідно до пункту 2.4 Договору вклади, внесені учасниками, а також майно, створене або придбане в результаті спільної діяльності, є спільною частковою власністю сторін, де частка ТОВ "АГРОСФЕРА-2018" становить 40%. Заявник зазначив, що в межах виконавчого провадження № 79756858 приватним виконавцем Селезньовим М. О. накладено арешт на майно - право оренди на 76 земельних ділянок, що належить боржнику ТОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ", без виділення частки учасника спільної діяльності. Ціна майбутнього позову визначена заявником у розмірі 3 716 257,23 грн. Електронні аукціони з продажу зазначеного майна були призначені на 16-20.02.2026 року, що обумовлювало необхідність термінового реагування.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 року заяву ТОВ "Агросфера-2018" про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення продажу майна - право оренди на 76 земельних ділянок, що здійснюється на електронному аукціоні електронної торгової системи Prozorro.Продажі у виконавчому провадженні № 79756858.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту. 
Суд першої інстанції зазначив, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. 
Суд врахував, що внаслідок призначених у межах виконавчого провадження електронних торгів буде реалізоване майно - право оренди на 76 земельних ділянок, частку у праві власності на яке має заявник ТОВ "АГРОСФЕРА-2018", та що у разі задоволення майбутнього позову виконання рішення буде унеможливлено, оскільки відповідно до частини 2 статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 
Суд послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, від 20.02.2019 у справі № 754/4437/18, а також на постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк", яке не було учасником справи у суді першої інстанції, звернулося з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 року у справі № 904/609/26, в якій просить відновити строк подачі апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду; залучити до участі у справі № 904/609/26 у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ "Укравіт Сайенс Парк"; скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 року по справі № 904/609/26.
Апелянт зазначає, що відповідно до статті 254 ГПК України право на апеляційне оскарження мають, зокрема, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. Оскаржувана ухвала порушує права та інтереси ТОВ "Укравіт Сайенс Парк", оскільки саме апелянт є стягувачем у виконавчому провадженні № 79756858, в межах якого приватним виконавцем Селезньовим М. О. було накладено арешт на майно боржника - ТОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" (76 земельних ділянок), та передано це майно на реалізацію. Прийняття оскаржуваної ухвали, якою застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення продажу зазначеного майна, фактично унеможливило отримання апелянтом коштів у виконавчому провадженні та призвело до невиправданого обмеження його майнових прав.
Апелянт вказує на порушення судом першої інстанції вимог частини 3 статті 138 ГПК України, відповідно до якої у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову постановлено 17.02.2026 року, тоді як позовну заяву ТОВ "Агросфера-2018" зареєстровано канцелярією суду лише 03.03.2026 року, тобто з пропуском встановленого десятиденного строку (останнім днем для подання позовної заяви було 27.02.2026 року). Проте суд, приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі (ухвала від 25.03.2026 року), проігнорував зазначені процесуальні вимоги та не скасував заходи забезпечення позову.
Апелянт також посилається на порушення судом першої інстанції вимог частини 4 статті 137 ГПК України щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вимогами. Ціна майбутнього позову, визначена позивачем, становить 3 716 257,23 грн, тоді як оскаржуваною ухвалою застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення продажу майна оціночною вартістю 7 846 955,00 грн, що значно перевищує позовні вимоги.
Апелянт зазначає, що позивач (ТОВ "Агросфера-2018") стверджує про наявність права у частці учасника спільної діяльності та обґрунтовує таке право даними бухгалтерського обліку відповідача, зокрема посилається на виконання поліпшень земель - польових робіт та надання посівного матеріалу. Проте, на думку апелянта, відповідно до статті 1 Закону України "Про оцінку земель" земельні поліпшення - це зміна якісних характеристик земельної ділянки внаслідок розташування в її межах будинків, будівель, споруд, об`єктів інженерної інфраструктури, меліоративних систем, багаторічних насаджень тощо, а також внаслідок господарської діяльності або проведення певного виду робіт. Польові роботи не відносяться до поліпшення земель, а пов`язані зі звичайною господарською діяльністю з вирощування сільськогосподарських культур.
Крім того, апелянт вважає, що визнати право спільної сумісної власності на майно, яке перебуває в оренді у відповідача, загалом неможливо, оскільки орендоване майно не належить відповідачеві на праві приватної власності. Якщо позивач дійсно здійснив поліпшення об`єкта власним коштом, право спільної сумісної власності може бути визнано лише на ці поліпшення, тобто на майбутній урожай, і належним способом захисту було б накладення арешту саме на майбутній урожай.
Апелянт також зазначає, що позивач стверджує про проведення з відповідачем спільної діяльності, проте будь-які згадування в оскаржуваній ухвалі про укладений договір про спільну діяльність відсутні: незрозуміло, яким чином сторони погодили розподіл прибутку, хто і який вклад здійснив, а також невідома дата реєстрації такого договору у податкових органах, як того вимагає пункт 64.6 статті 64 Податкового кодексу України.
На думку апелянта, заява про забезпечення позову та позовна заява про визнання права власності та про зняття з нього арешту спрямовані на протидію виконанню законного рішення суду, з метою виконання якого здійснюється виконавче провадження № 79756858. Удаваність такої справи, як зазначає апелянт, підтверджується тим, що тривалий час позивач і відповідач мали спільного учасника товариства - ОСОБА_2 , та до недавнього часу були зареєстровані за однією юридичною адресою (51200, Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, місто Новомосковськ, вул. Бєлої 3, будинок 2).
Апелянт посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, згідно з якими ключовим при вирішенні питання про забезпечення позову є встановлення, зокрема, дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову та чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Також апелянт посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, постанови Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20, від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17, від 05.08.2019 у справі № 922/599/19, від 09.01.2024 у справах № 910/13098/22 та № 910/7305/21, зазначаючи, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними, не повинні блокувати господарську діяльність юридичної особи та порушувати права осіб, що не є учасниками судового процесу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера-2018" у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/609/26 без змін.
Зупинення реалізації майна не зупиняє виконавче провадження, не позбавляє стягувача права на виконання рішення та не перешкоджає приватному виконавцю вчиняти інші виконавчі дії щодо пошуку та стягнення іншого майна боржника. Отже, баланс інтересів сторін дотримано.
Позовні вимоги стосуються права оренди земельних ділянок як майнового права, що відповідно до ст. 190 ЦК України є об`єктом цивільних прав та може бути предметом судового захисту. При цьому право оренди частки земельної ділянки може бути відчужене лише після формування відповідного об`єкта цивільних прав та державної реєстрації, чого у спірному випадку здійснено не було.
Доводи апелянта щодо польових робіт, майбутнього врожаю, удаваності договору чи недобросовісності сторін фактично стосуються розгляду спору по суті та не підлягають оцінці під час вирішення питання про забезпечення позову. На стадії забезпечення позову суд не досліджує обґрунтованість позовних вимог, а лише перевіряє наявність ризику утруднення виконання можливого рішення суду.
Таким чином, апеляційна скарга не спростовує висновків суду першої інстанції, а наведені у ній доводи не свідчать про незаконність чи необґрунтованість застосованих заходів забезпечення позову.

ТОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Стефанів Т. В. (доповідач), судді - Кучеренко О. І., Кошля А. О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/609/26 про забезпечення позову.
Витребувано матеріали справи №904/609/26 у Господарського суду Дніпропетровської області.
15.04.2026 справа № 904/609/26 надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.04.2026 призначено справу № 904/609/26 до розгляду в судовому засіданні на 06.05.2026 о 10 год. 30 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк"- Чорного Дмитра Юрійовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 904/609/26 - задоволено. Судове засідання у справі №904/609/26, яке призначено на 06.05.2026 о 10 год. 30 хв. постановлено проводити в режимі відеоконференції в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 65, зала судових засідань № 209.

06.05.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване лікарняним адвоката Шеретової О. В. через онкологічне захворювання, що вимагає перебування у медичному закладі, що виключає можливість участі адвоката в судовому засіданні як в залі суду, так і в режимі відеоконференції, враховуючи право та бажання представника відповідача брати участь в судовому засіданні при розгляді справи та доводити перед судом свою позицію.
Розглянувши в судовому засіданні 06.05.2026 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" про відкладення розгляду справи, колегією суддів взято до уваги наступне.
Відповідно до частини першої статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
За змістом статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто або через представника. Особиста участь особи у справі не позбавляє її права мати в цій справі представника.
При цьому кількість представників, яким надається право представляти особу у судовому процесі, законодавчо не обмежена.
Крім того, відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
З огляду на наведені вище приписи законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ ДАР ПОПАСНЕ» про відкладення розгляду справи, оскільки товариство не було позбавлене можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника. При цьому явка учасників справи у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, а відкладення розгляду справи є правом та процесуальною прерогативою суду, що застосовується не з підстав самої лише відсутності представників сторін, а у разі неможливості вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

06.05.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера-2018" надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/609/26 про забезпечення позову, вказуючи на те, що апеляційне провадження повинне бути закрите на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, твердження ТОВ "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" про те, що оскаржуваною ухвалою про забезпечення позову вирішено питання про його права та інтереси як стягувача, є безпідставними та такими, що не ґрунтується на законі.

У судовому засіданні 06.05.2026 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.
В провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/1071/25 за позовом ТзОВ "Укравіт Сайенс Парк" до ТзОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 6 428 599, 07 грн.
Ухвалою від 05.08.2025 судом затверджено мирову угоду у справі № 904/1071/25, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк", Товариством з обмеженою відповідальністю "ФГ Дар Попасне", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в редакції, яка узгоджена сторонами.
01.12.2025 за заявою стягувача ТзОВ "Укравіт Сайенс Парк" приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
11.12.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем винесено постанову про арешт майна боржника ТзОВ "ФГ Дар Попасне" - земельні ділянки (76 земельних ділянок), що належать боржнику на праві оренди в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконачого провадження 9 223 071,94 грн.
Право оренди зазначених земельних ділянок виставлено на продаж на електронному аукціоні торгової системи Prozorro.Продажі за посиланнями на лоти.
Електронні аукціони призначені на 16.02.2026, 17.02.2026, 18.02.2026, 19.02.2026, 20.02.2026, що підтверджується відомостями з електронної торгової системи Prozorro.Продажі.
13.02.2026 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області через систему "Електронний суд" від ТзОВ "АГРОСФЕРА-2018" надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник зазначив, що через невиконання договору про спільну діяльність від 23.04.2025, укладеного між ТзОВ "ФГ Дар Попасне", ТзОВ "АГРОСФЕРА-2018" та ОСОБА_1 , ТзОВ "ФГ Дар Попасне" заявник (ТзОВ "АГРОСФЕРА-2018") має намір звернутись із позовом до суду про визнання за ним права власності на частку у праві спільної часткової власності на майно в розмірі 40% (право оренди на земельні ділянки), які надані ТзОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" як внесок у спільну діяльність у сфері сільськогосподарського виробництва з метою одержання прибутку та реалізації сільськогосподарської продукції, однак останні виставлені на продаж, що в подальшому може утруднити виконання рішення у справі.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 року заяву ТОВ "Агросфера-2018" про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення продажу майна - право оренди на 76 земельних ділянок, що здійснюється на електронному аукціоні електронної торгової системи Prozorro. Продажі у виконавчому провадженні № 79756858.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, а також інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Отже, наведена норма визначає дві категорії осіб, наділених правом на апеляційне оскарження: учасників справи та осіб, які участі у справі не брали, однак судовим рішенням вирішено питання про їхні права, інтереси чи обов`язки. При цьому, на відміну від учасника справи, особа, яка не була залучена до участі у справі, повинна довести наявність правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через підтвердження того, що суд вирішив питання про її права, інтереси чи обов`язки. Такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 21.09.2018 у справі №909/68/18, від 18.12.2018 у справі №911/1316/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г/3.
Разом із тим, судове рішення, яке оскаржується особою, не залученою до участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися її прав, інтересів чи обов`язків. Тобто судом має бути вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення був скаржник, або у самому рішенні повинні міститися висновки щодо прав та обов`язків такої особи. 
Обґрунтовуючи право на апеляційне оскарження ТОВ "Укравіт Сайенс Парк" зазначає, що оскаржуваною ухвалою порушено його права та майнові інтереси як стягувача у виконавчому провадженні №79756858 (справа №904/1071/25 за позовом ТзОВ "Укравіт Сайенс Парк" до ТзОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 6 428 599, 07 грн), у межах якого приватним виконавцем накладено арешт на майно боржника - ТОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" та передано на реалізацію право оренди 76 земельних ділянок.
На думку апелянта, застосований судом захід забезпечення позову у вигляді зупинення продажу зазначеного майна фактично унеможливив виконання судового рішення у справі №904/1071/25 та отримання коштів у межах виконавчого провадження №79756858, що призвело до необґрунтованого обмеження його майнових прав.
Заслухаваши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та додані матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 про задоволення заяви ТзОВ "АГРОСФЕРА-2018" про забезпечення позову до подання позовної заяви та застосовання заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу майна - право оренди на 76 земельних ділянок, що здійснюється на електронному аукціоні електронної торгової системи Prozorro. Продажі у виконавчому провадженні № 79756858 зачіпає права, інтереси чи обов`язки апелянта ТзОВ "Укравіт Сайенс Парк", а тому апеляційна скарга підлягає розгляду по суті. З огляду на зазначене, клопотання ТзОВ "АГРОСФЕРА-2018" про закриття апеляційного провадження не підлягає до задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта по суті апеляційної скарги, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, письмові пояснення ТзОВ "АГРОСФЕРА-2018", перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026, якою задоволено заяву ТОВ "Агросфера-2018" про забезпечення позову до подання позовної заяви та застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення продажу майна - право оренди на 76 земельних ділянок, що здійснюється на електронному аукціоні електронної торгової системи Prozorro.Продажі у виконавчому провадженні № 79756858.
Суд першої інстанції забезпечуючи позов шляхом зупинення продажу майна - право оренди на 76 земельних ділянок, що здійснюється на електронному аукціоні електронної торгової системи Prozorro.Продажі у виконавчому провадженні № 79756858 зазначив, що внаслідок призначених у межах виконавчого провадження електронних торгів буде реалізоване майно - право оренди на 76 земельних ділянок, частку у праві власності на яке має заявник ТОВ "АГРОСФЕРА-2018", та що у разі задоволення майбутнього позову виконання рішення буде унеможливлено, оскільки відповідно до частини 2 статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 
Апеляційний господарський суд не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.
Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанов останнього, зокрема, від 24.10.2022 у справі №916/950/22 та від 15.05.2019 у справі №910/688/13.
З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття або відмова у застосування останніх знаходяться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.
Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (пункт 46, 47 постанови).
Як зазначалось вище, судом першої інстанції вжито захід забезпечення позову, визначений частиною шостою статті 137 ГПК України - зупинення продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, виключення його з опису або зняття з нього арешту.
Заявником ТОВ "Агросфера 2018" в заяві про забезпечення позову до подання позову визначено майбутній предмет позову - про визнання за ним права власності на частку у праві спільної часткової власності на майно в розмірі 40% (право оренди на земельні ділянки), які надані ТзОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" як внесок у спільну діяльність у сфері сільськогосподарського виробництва з метою одержання прибутку та реалізації сільськогосподарської продукції. 
Колегія суддів, виходячи із заявленого предмету майбутнього позову, не досліджуючи обгрунтованість майбутніх позовних вимог, зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.
Відповідно до ч. 1 ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція, плоди та доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом.
Відповідно до ч.2 ст.1134 ЦК України майно, внесене учасниками на підставах, інших ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників та є їхнім спільним майном.
Відповідно до договору про спільну діяльність від 23.04.2025 внесок сторони 1 ТзОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" для досягнення цілей у сфері сільськогосподарського виробництва складається в тому числі із права оренди на земельні ділянки, продаж права яких здійснюється в рамках виконавчого провадження №79756858 (справа №904/1071/25).
Таким чином, засіб забезпечення позову на підставі ч. 6 ст. 137 ГПК України - зупинення продажу майна застосовується, якщо подано позов/буде подано позов про визнання права власності на це майно, виключення його з опису або зняття, в той час як зазначене майно належить ТзОВ "ФГ ДАР ПОПАСНЕ" на праві оренди, про що чітко зазначено у п. 2.1.1 Договору про спільну діяльність.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вжитий судом першої інстанції захід забезпечення позову є неспівмірни із майбутнім позовом.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України.)
За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.)
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та підтверджуються матеріалами справи, тоді як суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про забезпечення позову, а висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.
У зв`язку з цим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/609/26 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера-2018" про забезпечення позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним спору, згідно з загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт Сайенс Парк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/609/26 про забезпечення позову - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2026 у справі № 904/609/26 про забезпечення позову - скасувати.

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 19.05.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя О. І. КУЧЕРЕНКО

Суддя А. О. КОШЛЯ