Справа № 716/436/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2026 місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Бортніка А.В.,
представник відповідача – адвокат Мацух Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», від імені якого діє представник Савченко Тетяна Олексіївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
19.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2295958 від 11.05.2025 у розмірі 60726,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.05.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2295958, відповідно до якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 17400,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , строком 360 днів, зі сплатою відсотків за стандартною процентною ставкою 1% в день в межах кредитування.
Відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти в строк не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 60726,00 грн., з яких: 17400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34626,00 грн. - борг відсотків за кредитом; 8700,00 грн. - штраф.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та його представник у судові засідання не з`явилися, однак у позовній заяві клопотали про розгляд справи за відсутності представника позивача. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, свої інтереси довірив представляти адвокату Мацух Ю.І.
Представник відповідача адвокат Мацух Ю.І. в судовому засіданні в режимі відеоконференції просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. 
Дослідивши письмові докази, відзив, суд дійшов наступного висновку.
11.05.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір №2295958 про надання кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 17400,00 грн на строк 60 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1% в день в межах строку кредитування.
Згідно з п.1.1 на умовах Договору, Товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України – гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п.2.1. договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Пунктом 1.10. визначено, що орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає 80040,00 грн.
Згідно п.6.4.1. договору у випадку невиконання чи неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 2610,00 грн на третій день такого невиконання та/або неналежного виконання; у розмірі 522,00 грн починаючи з 4 (четвертого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 . Договір між сторонами укладено в електронній формі, підписаний електронним підписом із використанням, зокрема, відповідачем, з використанням одноразового ідентифікатора В981 (а.с.18).
Крім того, судом встановлено, що 26.11.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено договір факторингу №261125/1, за яким перший відступив, а другий набув права вимоги за договорами, зазначеними в реєстрі боржників (а.с.19-25).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №261125/1 ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2295958 від 11.05.2025 року на суму заборгованості в розмірі 60726,00 грн, з яких: 17400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 34626,00 грн – заборгованість за процентами, 8700,00 грн - штраф (а.с.26, 30-31). 
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Таким чином, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №2295958 від 11.05.2025.
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом і боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань (ст.ст.525, 625 ЦК України).
Згідно з довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» від 27.11.2025, Товариство «СЕЛФІ КРЕДИТ» перерахувало на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 17400,00 грн. 
Перші шість і останні чотири цифри номеру банківської картки ОСОБА_1 збігаються із цифрами зазначеному у кредитному договорі (п.2.1.).
Отже, той факт, що на виконання умов кредитного договору Товариство «СЕЛФІ КРЕДИТ» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 17400,00 грн не викликає у суду сумнівів. 
Кредитор виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі.
В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі не виконав. 
Згідно з розрахунком заборгованості, станом на дату подання позову становить 60726,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17400,00 грн, заборгованості за процентами в розмірі 34626,00 грн, за штрафом в розмірі 8700,00 грн (а.с.32-34).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Надані позивачем докази свідчать про те, що між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини від 11.05.2025 на підставі електронного кредитного договору №2295958, що неналежне виконання умов кредитного договору призвело до виникнення у ОСОБА_1 заборгованості перед товариством за тілом кредиту в розмірі 17400,00 грн. 
Вказані обставини свідчать про порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17400,00 грн. 
Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 34626,00 грн, штрафу в сумі 8700,00 гривень, суд зазначає наступне.
Що стосується заборгованості з процентів за користування кредитом, суд бере до уваги в якості доказу надану відповідачем копію військового квитка (а.с.62-67), посвідчення УБД серії НОМЕР_3 (а.с.68), довідку військової частини НОМЕР_4 від 10.03.2026 №11873 про те, що з 23.01.2024 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 та враховує положення ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на весь час їх призову, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед банками, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, з ОСОБА_1 заборгованість по процентах стягненню не підлягає.
Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто, в даному випадку законодавцем звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних (боргових) зобов`язань.
За вказаних обставин, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 8700,00 гривень задоволенню не підлягають.
На подані представником відповідача адвокатом Мацух Ю.І. твердження викладені у відзиві стосовно заборгованості ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Твердження представника відповідача про те, що відповідач не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит.
Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому Позивач зазначає, що Відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, він мав можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Разом з тим, для спростування заперечень Відповідача, до даних пояснень не додається клопотання про витребування доказів, якими він б міг підтвердити чи спростувати свої твердження.
Так, у розділі 10 договору «Реквізити та підписи сторін» під реквізитами позичальника містяться електронні дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, які призначені для ідентифікації позичальника, використовуються ним як підпис та відповідають вимогам електронного підпису одноразовим ідентифікатором, встановленим пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», а також вимогам частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» щодо підписів у сфері електронної комерції. Договір був укладений шляхом підписання з боку ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що вчиняється шляхом передання одноразового ідентифікатора заявнику засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення смс-повідомлення за номером телефону, вказаним заявником під час заповнення заявки, та додається до електронного повідомлення від заявника, без застосування електронного цифрового підпису, який сам по собі ідентифікує особу.
Вищевказаний кредитний договір №2295958 від 11.05.2025 підписаний відповідачем електронним підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Крім того, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Також, підписання кредитного договору свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Посилання представника відповідача на відсутність факту переходу права вимоги ОСОБА_1 від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», є необґрунтованими. Суд бере до уваги, що договір факторингу від 26.11.2025 укладався з метою відступлення, в тому числі, майбутніх прав вимоги. Право вимоги щодо Відповідача виникло 11.05.2025, а було відступлено 26.11.2025.
Суд вважає доведеним факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору, виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів, а також факт належного переходу права вимоги за вказаним кредитним договором до позивача на підставі укладеного договору факторингу, платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 28.11.2025, реєстру боржників до договору факторингу, з чого і вбачається факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР».
Отже, підсумовуючи вищевикладене, Позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо укладення договору та перерахування коштів за ним, факту переходу заборгованості до позивача.
Виходячи з викладеного, вбачається, що Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того, отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його неукладення, не подав. Таким чином вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.
Таким чином, суд, аналізуючи наявні у справі докази та правові норми, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором №2295958 від 11.05.2025, який складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17400,00 грн, а в задоволенні стягнення з відповідача процентів у сумі 34626,00 грн, штрафу у сумі 8700,00 грн слід відмовити, тим самим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 17400,00 грн (17400,00*100%/60726,00=28,65% від заявленої ціни позову).
Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про вирішення питання про судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на відправку кореспонденції відповідачу в розмірі 223,38 грн.
Так, згідно частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
На підтвердження витрат по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн позивач подав платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №3720477243 від 18.03.2026 (а.с.5), на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 223,38 грн – квитанцію №1984225 від 18.03.202 (а.с.9). 
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 28,65% від заявленої суми позовних вимог, то частковому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає і судовий збір (2662,40*28,65%=762,77 грн), а саме в розмірі 762,77 грн, витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 64,00 грн.
Керуючисьст.ст.509, 525,526, 530, 626, 628, 629, 633-634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», від імені якого діє представник Савченко Тетяна Олексіївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,– задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (01133, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, 13, код ЄДРПОУ 43170298) заборгованість за кредитним договором №2295958 від 11.05.2025, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 17400 (сімнадцять тисяч чотириста) гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (01133, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, 13, код ЄДРПОУ 43170298) витрати по сплаті судового збору в розмірі 762 (сімсот шістдесят два) гривень 77 (сімдесят сім) копійок, витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 64 (шістдесят чотири) гривні. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя      О.Є. Вайновська