ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року
м. Київ
справа № 301/1136/23
провадження № 61-15550св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: Іршавська державна нотаріальна контора, Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2023 року в складі судді Бобик О. І. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року в складі колегії суддів: Мацунича М. В., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила: встановити факт неукладення договору купівлі-продажу від 08 листопада 2005 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрації права власності на цей будинок за ОСОБА_2 ; припинити обтяження та вилучити запис про заборону відчуження об`єкта нерухомого майна; та визнати за нею право власності на будинок у порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .
На підставі договору купівлі-продажу від 08 листопада 2005 року цей будинок незаконно вибув у власність відповідача, який надалі передав будинок в іпотеку, внаслідок чого вона, як спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті матері, позбавлена права власності на єдине житло.
Зазначала, що підпис на договорі купівлі-продажу не належить її матері, оскільки такий підпис істотно відрізняється від підпису матері на інших документах.
Також немає жодних доказів, що ОСОБА_3 отримала грошові кошти від продажу будинку.
Крім того спірний будинок був їхнім єдиним місцем проживання, а тому вважала, що її мати не могла його продати.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року, у позові відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не надала суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про підробленість підпису її матері на договорі купівлі-продажу будинку, а заявлене нею клопотання про призначення почеркознавчої експертизи залишено без задоволення, оскільки таке клопотання не відповідало вимогам закону.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Як на підставу касаційного оскарження посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суди не врахували висновків, викладених у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц; підстави, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Не врахували, що основною підставою позову є та обставина, що її мати не підписувала спірний договір купівлі-продажу, проте суди цю обставину не встановили. При цьому її клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, витребування доказів необґрунтовано відхилили.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
28 січня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
08 листопада 2005 року ОСОБА_3 (мати позивача) та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 .
Того ж дня проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на цей будинок.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Згідно з довідкою виконавчого комітету Луківської сільської ради Іршавського району від 08 вересня 2020 року № 490, станом на 20 серпня 2015 року в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані її дочка ОСОБА_1 (позивач) та онука ОСОБА_4 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Якщо сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач стверджувала, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 08 листопада 2005 року є неукладеним, оскільки виконаний від імені її матері підпис на договорі їй не належить, є підробленим.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодися й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не довела обставину непідписання її матір`ю спірного договору купівлі-продажу.
Верховний Суд з таким висновком погодитись не може, з огляду на таке.
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
У статті 12 ЦПК України зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно з частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Частиною першою статті 104 ЦПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах є висновок почеркознавчої експертизи.
У позовній заяві ОСОБА_1 заявляла клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи з метою встановлення обставини непідписання ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 08 листопада 2005 року.
Суд першої інстанції у задоволенні цього клопотання відмовив. Вважав, що призначення у справі судової експертизи є недоцільним і лише призведе до затягування розгляду справи, оскільки позивач заявила, що не має наміру здійснювати оплату експертизи. Крім того позивач не надала суду достатньої кількості зразків підпису померлої ОСОБА_3 , які необхідні для проведення експертизи.
Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає завданню цивільного судочинства.
Відхиляючи клопотання позивача про призначення у справі почеркознавчої експертизи та відмовляючи в позові у зв`язку із його недоведеністю, суд першої інстанції фактично застосував до позивача негативні наслідки ухилення від проведення експертизи, які визначені в статті 109 ЦПК України.
Водночас суд не врахував, що застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. 
Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи. 
Дії сторони щодо ненадання під час розгляду клопотання про призначення експертизи певних матеріалів, зазначення про відсутність коштів на оплату експертизи не можуть свідчити про ухилення особи від участі в експертизі, оскільки суд її не призначив і, відповідно, клопотання судових експертів про оплату їхніх послуг, надання матеріалів для проведення експертизи до суду не надходили та не вирішувалися. 
Побідний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 14 січня 2026 року в справі № 522/24633/23.
Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи є необґрунтованою, а висновок про відмову в позові - передчасним.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права не усунув.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).
З огляду на викладене, оскільки допущені судами порушення норм процесуального права унеможливили ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення по суті розгляду спору, Верховний Суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого суду належить урахувати вищенаведене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов