справа № 754/13720/25
головуючий у суді І інстанції Броновицька О.В.
провадження № 33/824/1130/2026
головуючий суддя Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

29 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Линника Романа Вікторовича на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1, 2, 3 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
в с т а н о в и в :
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року притягнуто  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2, 3 статті 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8 500 грн у доход держави з позбавленням права обіймати керівні посади строком на один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 605 грн 60 коп.
При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 15 серпня 2025 року виявлено, що 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора КП «Зеніт» по вул. Беретті, 4 у м. Києві, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, на порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо преміювання працівників КП «Зеніт», у тому числі себе особисто як заступника директора підприємства у розмірі 100 % від посадового окладу, підписавши 30 вересня 2024 року наказ № 21 «Про преміювання працівників за вересень 2024 року», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП.
Крім того, 15 серпня 2025 року було виявлено, що 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора КП «Зеніт» по вул. Беретті, 4 у м. Києві, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, на порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Законом України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень 30 вересня 2024 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення про преміювання працівників КП «Зеніт», у тому числі себе особисто як заступника директора підприємства у розмірі 100 % від посадового окладу, підписавши 30 вересня 2024 року наказ № 21 «Про преміювання працівників за вересень 2024 року», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП.
Крім того, 15 серпня 2025 року було виявлено, що 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора КП «Зеніт» по вул. Беретті, 4 у м. Києві, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо надання доплати за інтенсивність праці працівникам КП «Зеніт», у тому числі себе особисто як заступника директора підприємства у розмірі 12% від посадового окладу, підписавши 02 грудня 2024 року наказ № 31 «Про надання доплати за інтенсивність праці працівникам за грудень 2024 року», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-7 КУпАП.
Крім того, 15 серпня 2025 року виявлено, що 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора КП «Зеніт» по вул. Беретті, 4 у м. Києві, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення щодо надання одноразової грошової заохочувальної виплати працівникам КП «Зеніт», у тому числі собі як заступнику директора підприємства, у розмірі 1000 грн, та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу № 32 від 20 грудня 2024 року «Про надання одноразовою грошової заохочувальної виплати», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-7 КУпАП.
Крім того, 15 серпня 2025 року було виявлено, що 31 березня 2025 року ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора КП «Зеніт» по вул. Беретті, 4 у м. Києві, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо надання доплати за інтенсивність праці працівників КП «Зеніт», у тому числі собі як заступнику директора підприємства у розмірі 12 % від посадового окладу та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу № 11 від 28 березня 2025 року «Про надання доплати за інтенсивність праці працівникам за березень 2025 року», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частини 3 статті 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Линник Р.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі вимог статі 38 КУПАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення або на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУПАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскаржуваній постанові судом неправильно визначено дату виявлення інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, а саме: 15 серпня 2025 року - дати складання постанов, оскільки адміністративні правопорушення, які згідно з протоколами № 718-722 від 15 серпня 2025 року вчинені ОСОБА_1 у якості в.о. директора КП «ЗЕНІТ», виявлені ще 19 травня 2025 року, коли Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) своїм листом № 052-2502 від 19 травня 2025 року повідомив Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про ряд порушень, що мають ознаки корупційних правопорушень, які висвітлені в Акті службового розслідування та доданих наказів про преміювання співробітників КП «ЗЕНІТ», що були підписаних в.о. директором Іщенко А.М. від 29 квітня 2025 року
Остаточна постанова у справі про адміністративні правопорушення ухвалена судом 18 грудня 2025 року, а отже на момент ухвалення рішення судом минуло більш ніж шість місяців з дня виявлення правопорушень.
За результатами перевірки управління стратегічних розслідувань у м. Києві 25 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією.
ОСОБА_1 у своїх поясненнях наданих органу, що складав протокол, зазначив, що оскільки відповідь на запит надавалася на запит управлінню ще влітку, а протоколи складені 25 жовтня 2025 року у цей період підприємством не було надано наказ № 21 від 30 вересня 2024 про преміювання. З приводу інших наказів № 24 від 01 листопада 2024 року, № 29 від 02 грудня 2024 року та № 33 від 31 грудня 2024 року які були прописані в акті службового розслідування від 29 травня 2025 року ОСОБА_1 повідомив, що цими наказами йог премійовано не було, та їхнє зазначення, як підстава його преміювання в акті службової перевірки є помилковим.
Зазначив, що ним було підписано накази про інші стимулюючі виплати № 32 від 20 грудня 2024 року № 31 від 02 грудня 2024 року та № 11 від 28 березня 2025 року.
Вказує, що зазначені накази були підписані ним помилково, оскільки після притягнення його до відповідальності рішенням Деснянського районного суду міста Києва ним прийнято рішення не приймати рішень щодо преміювання себе, та було надано вказівку заступнику головного бухгалтера підприємства ОСОБА_2 не включати його до наказів на преміювання та виплати інших стимулюючих виплат. Однак зазначені накази носили знеособлений характер та у них зазначалось загальною фразою виплатити грошові кошти всім працівникам без зазначення конкретних прізвищ, у зв`язку з чим ОСОБА_2 було не перевірено можливість нарахування і ОСОБА_1 таких виплат, що призвело до виплати ОСОБА_1 грошових коштів підставі цих наказів.
Після виявлення цієї помилки грошові кошти виплачені ОСОБА_1 були повернути та рахунок підприємства.
Під час підписання значених наказів ОСОБА_1 не повідомляв про конфлікт інтересів, оскільки під час підписання наказу № 21 від 30 вересня 2024 року ще не було рішення суду про визнання його винним, а на той момент він не вважав, що у нього наявний конфлікт інтересів. Вже після рішення суду ОСОБА_1 відмовився від отримання премій та інших стимулюючих виплат та відповідно накази ним не видавались та не підписувались.
Накази № 32 від 20 грудня 2024 року, № 31 від 02 грудня 2024 року та №11 від 28 березня 2025 року видані помилково.
Зазначає, що доводи викладені оперуповноваженим Виноградовим Є.А. у складених протоколах № № 718-722 від 15 серпня 2025 року, щодо наявності у діях В.о. директора КП «ЗЕНІТ» ОСОБА_1 приватного інтересу, при підписанні Наказів від 30 вересня 2024 року; 02 грудня 2024 року; 20 грудня 2024 року та 28 березня 2025 року за № № 21, 31, 32 та 11 про преміювання працівників підприємства, є безпідставними, надуманими та спростовуються матеріалами провадження, оскільки вказані накази про нарахування виплат є знеособленими, стосуються виплат всіх працівників трудового колективу, складались заступником головного бухгалтера підприємства ОСОБА_3 для візування іншими уповноваженими на те співробітниками підприємства, в порядку визначеному Статутом та Колективним договором, що виключає як наявність суб`єктивної складової та дискреційних повноважень так і наявність будь-якого приватного інтересу у діях в.о. директора КП «ЗЕНІТ» ОСОБА_1 .
За обставин, викладених у Протоколах № № 718-722 від 15 серпня 2025 року ОСОБА_1 не лише не оцінював власну роботу на посаді в.о. директора КП «ЗЕНІТ», а й не мав дискреційних повноважень при визначені розміру конкретних виплат, які мали би бути сплачено саме йому як в.о. директора, тому, у вказаних правовідносинах він не діяв на власний розсуд, таким чином у ході підписання наказів про преміювання працівників підприємства, реальний конфлікт інтересів був відсутнім, що вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 суперечності інтересів, які б реально могли вплинули на його об`єктивність або неупередженість.

Одночасно захисником ОСОБА_1 - адвокатом Линник Р.В. заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Клопотання обґрунтоване тим, що про ухвалення оскаржуваної постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року захиснику Іщенко А.М. стало відомо 29 грудня 2025 року через застосунок «Опендатабот». Указана постанова була зареєстрована в ЄДРСР - 23 грудня 2025 року та опублікована для загального доступу - 24 грудня 2025 року. На офіційну електронну, поштову адресу чи до електронного кабінету захисника у підсистемі Електронний суд на дату подання апеляційної скарги оскаржувана постанова не надходила.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.
Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.
За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 18 грудня 2025 року.
Останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 29 грудня 2025 року.
Докази отримання ОСОБА_1 або його захисником копії постанови суду у матеріалах справи відсутні.
Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
На підставі викладеного, враховуючи, що докази отримання ОСОБА_1 або його захисником копії постанови суду у матеріалах справи відсутні, а апеляційна скарга подана 03 січня 2026 року, апеляційний суд дійшов висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

27 лютого 2026 року від захисника  ОСОБА_1 - адвоката Линник Р.В. до апеляційного суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, який призначений на 04 березня 2026 року о 15:15 год., у зв`язку з перебуванням захисника у медичному закладі, а також його зайнятістю в іншому судовому засіданні. 
Клопотання захисника задоволено та розгляд справи відкладено на 18 березня 2026 року о 15:15 год.
У судове засідання, призначене на 18 березня 2026 року о 15:15 год.  ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Линник Р.В. не з`явилися, від захисника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні. 
Клопотання захисника задоволено та розгляд справи відкладено на 29 квітня 2026 року о 15:30 год.
У судове засідання, призначене на 29 квітня 2026 року о 15:30 год.  ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Линник Р.В. не з`явилися, від захисника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням захисника у медичному закладі, а також його зайнятістю в іншому судовому засіданні. 
Оскільки, розгляд указаної справи неодноразово відкладався апеляційним судом за клопотанням адвоката Линник Р.В., у зв`язку з хворобою та одночасною зайнятістю в іншому судовому засіданні, у зв`язку з чим апеляційний суд розцінює метою таких клопотань затягування розгляду справи.
Зважаючи на належне повідомлення  ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частина 1 статті 172-7 КУпАП встановлює відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Частиною 3 статті 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.
Приміткою до статті 172-7 визначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII.
У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Наказом підприємства №056-к від 25 травня 2022 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора КП «ЗЕНІТ» з 26 травня 2022 року. 
Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації №53-к від 30 травня 2022 року виконання обов`язків директора КП «ЗЕНІТ» покладено на заступника директора ОСОБА_1 .
Відповідно до Статуту підприємство КП «ЗЕНІТ» є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, печатку зі своїм найменуванням, штампи, бланки (п.3.1); підприємство має право вчиняти правочини, набувати майнові та особисті не майнові права, нести відповідальність, бути позивачем, відповідачем або третьою особою в судах (п. 3.2); власником підприємства є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада та передано до сфери управління Деснянської районної і місті Києві державної адміністрації (п. 1.1).

Згідно з пунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є посадовою особою підприємства, яке є юридичною особою публічного права, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1 та пункті 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходи щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко встановити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.
Для встановлення ж наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі, і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.
Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.
Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним, має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 172-7 КУпАП, до протоколів про адміністративні правопорушення № № 718, 719, 720, 721, 722 від 15 серпня 2025 року додано:
наказ підприємства №056-к від 25 травня 2022 року, згідного з яким ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора КП «ЗЕНІТ» з 26 травня 2022 року;
розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 53-к від 30 травня 2022 року, згідно з яким виконання обов`язків директора підприємства покладено на заступника директора ОСОБА_1 ;
наказ підприємства №059-к від 31 травня 2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 призначено на посаду в.о. директора КП «ЗЕНІТ» з 31 травня 2022 року;
статут КП «ЗЕНІТ» Деснянського району м. Києва (нова редакція);
Колективний договір КП «Зеніт» Деснянського району м. Києва на 2020-2021 роки зі змінами та доповненнями на 2025 рік, згідно якого визначено перелік посад працівників, порядок формування та розподілу фонду оплати праці, тарифні коефіцієнти співвідношень часових тарифних робітників виробництва, схему посадових окладів керівника, службовців та спеціалістів, перелік доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників, що мають галузевий характер, визначено положення про преміювання працівників за виконання особливих виробничих завдань, про преміювання керівників, спеціалістів, службовців і робітників КП «Зеніт», перелік осіб, відповідальних за виконання норм та положень колективного договору, та терміни їх виконання;
наказ № 21 від 30 вересня 2024 року про преміювання працівників за вересень 2024 року, згідно якого в.о. директора КП «Зеніт» ОСОБА_1 прийняв наказ про преміювання, зокрема, працівників адміністративного апарату та бухгалтерії у розмірі 100 % до посадового окладу відповідно відпрацьованому часу, в тому числі й себе;
наказ № 31 від 02 грудня 2024 року про надання доплати за інтенсивність праці працівникам за грудень 2024 року, згідно якого в.о. директора КП «Зеніт» ОСОБА_1 прийняв наказ про надання доплати до посадових окладів за інтенсивність праці всім працівникам КП «Зеніт» по 12 % до посадових окладів за фактично відпрацьований час штатним працівникам, в тому числі й себе;
наказ № 32 від 20 грудня 2024 року про надання одноразової грошової заохочувальної виплати до Нового року, згідно якого в.о. директора КП «Зеніт» ОСОБА_1 прийняв наказ про надання одноразової грошової заохочувальної виплати всім працівникам КП «Зеніт» по 1000 грн кожному, у тому числі й себе;
наказ № 11 від 28 березня 2025 року про надання доплати за інтенсивність праці працівникам за березень 2025 року, згідно з яким в.о. директора КП «Зеніт» ОСОБА_1 прийняв наказ про надання доплати до посадових окладів за інтенсивність праці всім працівникам КП «Зеніт» по 12 % до посадових окладів за фактично відпрацьований час штатним працівникам, в тому числі й себе;
розрахунковий листок за вересень 2024 року стосовно ОСОБА_1 про отримання ОСОБА_1 щомісячної премії у сумі 24 414 грн;
розрахунковий листок за грудень 2024 року про отримання ОСОБА_1 одноразової виплати до нового року у сумі 1 000 грн та за інтенсивність у сумі 2 929 грн 68 коп.;
розрахунковий листок за березень 2025 року про отримання ОСОБА_1 доплати за інтенсивність у сумі 3 605 грн 76 коп.;
постанови Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП за вчинення правопорушення 02 березня 2024 року та 25 березня 2024 року;
актом службового розслідування стосовно виконувача обов`язків директора КП «Зеніт» Деснянського району міста Києва ОСОБА_1 від 27 березня 2025 року, за результатами якого Комісією встановлено, що ОСОБА_1 упродовж 2024 року неодноразово ухвалював одноособові рішення про преміюванні працівників підприємства, у тому числі щодо самого себе, що призвело до отримання ним прямої матеріальної вигоди. Зазначені рішення приймались без погодження з вищим органом управління КП «Зеніт», без належного документального обґрунтування та за відсутності повідомлення уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції про наявність реального конфлікту інтересів. Такі дії були вчинені з використанням службових повноважень у власних інтересах. У діях ОСОБА_1 встановлено ознаки порушення вимог статті 1, 28 та 59 Закону, зокрема, в частині вчинення дій в мовах реального конфлікту інтересів та неналежного врегулювання такого конфлікту.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу з порушенням строків, передбачених статтю. 38 КУпАП, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до частини 4 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Фактичним моментом виявлення вчинених правопорушень за частинами 1, 2, 3 статті 172-7 КУпАП є дата з`ясування всіх необхідних даних, зібрання доказів щодо наявності (або відсутності) ознак складу правопорушення, оскільки за вимогами частини 1 статті 254 КУпАП протокол уповноваженою особою складається саме про вчинення правопорушення. Тобто, моментом виявлення правопорушення є дата складання протоколу, оскільки зібрані матеріали (в т.ч. пояснення особи та надані нею докази) та фактичні дані потребують ґрунтовного аналізу і опрацювання, після чого може бути зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформляється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, датою виявлення правопорушення є дата складання протоколів - 15 серпня 2025 року, оскільки на момент складання протоколів були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення, а тому постанова Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року ухваленау межах строку, передбаченого частиною 4 статті 38 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про помилковість підписання ОСОБА_1 наказів про преміювання, а також про те, що накази є знеособленими, стосуються виплат всіх працівників трудового колективу, складались заступником головного бухгалтера підприємства ОСОБА_3 , не спростовують того, що їх дія поширювалася також і на ОСОБА_1 , яким вони і були підписані, і якому на підставі таких наказів були виплачені доплати до посадових окладів та одноразова грошова заохочувальна виплата.

Відповідно до роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції від 13 червня 2022 року № 11 щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці зазначено, що при вирішенні питання про встановлення собі стимулюючих виплат керівник самостійно оцінює свою роботу за певними критеріями, визначеними у відповідних нормативно-правових актах, і встановлює їх конкретний розмір.
Приватний (майновий) інтерес такого керівника полягає у заінтересованості отримати заробітну плату у більшому розмірі та впливає на об`єктивність і неупередженість прийняття ним рішень щодо встановлення собі стимулюючих виплат. Отже, у керівника виникає конфлікт інтересів, який потребує врегулювання у встановленому Законом порядку.
Конфлікт інтересів наявний у тієї особи, яка має повноваження, під час реалізації яких стосовно близької особи може бути задоволений приватний інтерес (приклад 4, п.п. 14.1.1).
Відповідно до Статуту директор обирає форми та системи оплати праці, встановлює працівникам розміри тарифних ставок, відрядних розцінок, посадових окладів, премій, винагород, надбавок і доплат на умовах, передбачених колективним договором (п. 6.3).
Відповідно до колективного договору підприємства, а саме Положення про преміювання керівників, спеціалістів, службовців і робітників підприємства (додаток 7 та 11) та Положення про виплату винагороди за загальні результати за рік працівника підприємства (додаток 8 та 12) преміювання роботи працівників підприємства здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати праці (п. 1.1). Індивідуальний розмір премій працівникам за виконання показників встановлюється без обмежень і визначається кожному працівнику за рішенням директора підприємства (п. 3.1). Директору підприємства, його заступникам, надається право позбавляти премії частково або повністю у разі порушення трудової, виробничої дисципліни і внутрішнього розпорядку (п. 3.6). Проект наказу про преміювання готує старший інспектор відділу кадрів разом з головою профспілкового комітету та подають для розгляду та затвердження директору підприємства (п. 4.1).
Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав дискреційних повноважень при визначені розміру конкретних виплат, які мали би бути сплачено саме йому, та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , будучи в.о. директора КП «ЗЕНІТ» був наділений повноваженнями щодо надання премій та доплат працівникам підприємства, в тому числі і собі, однак за погодженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, чого останній не дотримався, та мав особисту зацікавленість (майновий інтерес), що полягає у можливості отримання певних матеріальних благ, покращення його матеріального становища, що свідчить про перебування в умовах реального конфлікту інтересів, але за даних обставин останній не повідомив про це у встановленому Законом порядку.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1, 2, 3 статті 172-7 КУпАП, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Линника Романа Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Линнику Роману Вікторовичу строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Линника Романа Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова