ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/82/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Брезіної Т.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Косменко Х.В.,
представника позивача Бурми С.В., Черней Л.А.,
представника відповідача Агатія В.В., Матвєєвої Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛІ «ТОКАБО» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправними та скасувати прийняті 29.09.2025 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення: №00000/32241/Ж10/24-13-07-01, яким ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» збільшено грошові зобов`язання на суму 490130,75 грн, у тому числі зі сплати податку на прибуток підприємств на суму 431928 грн та застосувало штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 25% від донарахованої суми, що становить 58202,75 грн; №00000/32230/Ж10/24-13-23-07, яким до ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1945700 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами документальної перевірки податковий орган виснував про нібито завищення позивачем показника у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» та, відповідно, заниження фінансового результату до оподаткування (прибутку), внаслідок безпідставного віднесення до складу постійних загальновиробничих витрат вартість отриманих ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» від інших суб`єктів господарювання транспортних послуг з перевезення працівників до місця роботи на загальну суму 3927061 гривень. Крім того, як вбачається з висновків акту перевірки, посадовими особами ГУ ДПС у Чернівецькій області було встановлено порушення позивачем вимог п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України в частині неподання звітів про контрольовані операції за звітні 2018, 2019, 2020 роки та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2020 рік. Позивач не погоджується з такими доводами відповідача та вказує, що обов`язок ТОВ «Меблі «ТОКАБО» щодо перевезення працівників до місця роботи передбачений умовами підпункту 3.2. пункту 3 Колективного договору, укладеного між ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО», як роботодавцем і трудовим колективом на 2018-2020 роки. Послуги надавалися на підставі укладених з перевізниками – ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договорів, предметом яких є надання послуг по перевезенню працівників ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» за узгодженими в договорах і наказах графіками, маршрутами та видами транспортних засобів. Всі надані вказаними фізичними особами-підприємцями транспортні послуги на умовах укладених між сторонами договорів та на підставі актів приймання-передачі робіт були оплачені зі сторони ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО», що зафіксовано у акті перевірки. Позивач стверджує, що ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» правомірно включені до складу собівартості реалізованої продукції транспортні витрати у складі вартості перевезень працівників товариства на робочі місця, які виконані фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом 2018-2024 року та І кварталу 2025 року на загальну суму 2411599 грн, тому позивач не допускав заниження фінансового результату до оподаткування на вказану суму, відтак податкове повідомлення-рішення №00000/32241/Ж10/24-13-07-01 від 29.09.2025р. підлягає скасуванню. На переконання позивача зміст і висновки акту перевірки про порушення ст. 39 Податкового кодексу України та податкове повідомлення-рішення про застосування за таке порушення штрафних (фінансових) санкцій є необґрунтованими та безпідставними. ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» протягом 2018, 2019 та 2020 років здійснювало господарські операції з контрагентом-нерезидентом «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та протягом 2020 року з контрагентом-нерезидентом «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина). Операції з вказаними контрагентами протягом відповідного звітного року не визнаються контрольованими відповідно до вимог статті 39 Податкового кодексу України, оскільки контрагенти «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина) у своїх податкових юрисдикціях за кожен відповідний звітний рік сплачували податок на прибуток, проте системи оподаткування у Австрійській Республіці та Федеративній Республіці Німеччина відрізняються від системи оподаткування в Україні. Позивач вказує на отримання та надання податковому органу довідки від контрагентів щодо оподаткування, яка зазначає різні види податків, платниками яких є контрагенти, у т.ч. податку Gewerbesteuer (торгового податку), який є одним із різновидів податку на дохід, який є аналогом податку на прибуток в Україні. Також позивач зазначив, що в Австрійській Республіці партнерства, які мають організаційно-правову форму Komanditgeselschaft (в яких партнерами є фізичні особи) оподатковуються таким чином, що після розрахунку прибутку незалежно від того, чи він розподіляється, фізичні особи, які є партнерами, сплачують податок на доходи фізичних осіб відповідно до своїх часток. Ставка податку Korperschaftsteuer (корпоративного податку) в Австрії протягом 2018-2020 років складала 25% прибутку корпоративних суб`єктів, що також перевищує базову ставку аналогічного податку в Україні – 18%. Крім того, позивач зазначає, що Федеративні республіка Німеччина та Республіка Австрія відсутні у Переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2, п.п. 39.2.1, п. 39.2, ст. 39 ПК України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 27.12.2017. Факт відсутності Федеративної республіки Німеччина та Республіки Австрія у вказаному переліку свідчить, що розмір податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) у даних країнах не є меншим на 5 і більше відсоткових пунктів ніж в Україні. Позивач зазначає, що реєстрація контрагентів «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина) платниками податків в країнах їх реєстрації і зважаючи на відсутність у господарських операцій позивача з даними контрагентами критеріїв, визначених підпунктами "а"-"в", "ґ" підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2. статті 39 Податкового кодексу України, при існування укладених між Україною та ФРН та республікою Австрія угод про уникнення подвійного оподаткування, такі господарські операції, в силу абзаців другого та третього підпункту 39.2.1.2-1. пункту 39.2. статті 39 Податкового кодексу України, визнаються неконтрольованими. Таким чином, позивач зазначає, що висновки контролюючого органу про порушення платником податків вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України є помилковими, тому податкове повідомлення-рішення №00000/32230/Ж10/24-13-23-07 від 29.09.2025 року підлягає скасуванню. З вказаних підстав позивач просить суд задовольнити позов. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову та зазначив, що за результатами документальної перевірки встановлено завищення позивачем показника у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» постійних загальновиробничих витрат вартість отриманих ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» від інших суб`єктів господарювання транспортних послуг з перевезення працівників до місця роботи. У період взаємовідносин з контрагентами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначені контрагенти перебували на спрощеній системі оподаткування (2 група). Податковий орган стверджує, що позивач, перебуваючи на загальній системі оподаткування не мав права отримувати послуги від платника єдиного податку, що перебуває на другій групі оподаткування. Також податковий орган зазначає на відсутність у власності контрагентів позивача власних транспортних засобів для здійснення перевезення працівників позивача до місця роботи. Щодо податкового повідомлення-рішення №00000/32230/Ж10/24-13-23-07 податковий орган зазначив, що річний дохід позивача перевищує 150 млн. грн., обсяг господарських операцій з нерезидентом «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) за 2018-2020 роки перевищує 10 млн. грн., а організаційно-правові форми контрагентів «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина) включені до Постанови №480, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), а тому у спірних правовідносинах виконуються умови, передбачені ПК України для визнання операцій здійснених позивачем з нерезидентами контрольованими. Також відповідач зазначає, що позивач не надав доказів того, що вказані нерезиденти зареєстровані платниками податку на прибуток (корпоративного податку) та сплачували вказаний податок у країнах реєстрації за відповідний період здійснення господарських зовнішньоекономічних операцій. Також податковий орган зазначає, що надані позивачем довідки щодо контрагентів не містять апостиль, передбачений ст. 4 Гаазької Конвенції. Відповідач вказує, що контрагентів «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина) не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), а тому господарські операції з позивачем не можуть бути визнані неконтрольованими. На підставі вказаного податковий орган вважає правомірними оскаржувані податкові повідомлення-рішення та просить відмовити у задоволені позову. 

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 16.01.2026 р. вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 09.02.2026 р.
Судове засідання 09.02.2026 р. не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді на навчанні. Розгляд справи призначено на 12.03.2026 року. 
У підготовче засідання 12.03.2026 р. з`явились усі учасники справи. За результатами судового засідання закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.04.2026 року.
У судове засідання 20.04.2026 р. з`явились усі учасники справи. За результатами судового засідання судом відкладено розгляд справи для надання додаткових доказів по справі до 27.04.2026 року. 
У судове засідання 27.04.2026 р. з`явились усі учасники справи. Судом відкладено розгляд справи для надання додаткових доказів по справі до 11.05.2026 року. 
У судове засідання 11.05.2026 р. з`явились усі учасники справи.
За результатами судового засідання заслухано промови сторін у судових дебатах та відкладено розгляд справи до 14.05.2026 р., для проголошення судового рішення. 
В судовому засіданні 14.05.2026 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

У період з 15.07.2025р. по 28.08.2025р. службовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій була проведена планова виїзна документальна перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛІ «ТОКАБО» за результатами якої 01.09.2025р. складений акт №32901/Ж5/21-13-07-01/32726478. У вказаному акті зафіксовано наступні порушення податкового законодавства, зокрема: заниження податку на прибуток на загальну суму 706271 грн; неподання звіту про контрольовані операції за звітний 2018-2020 роки з контрагентами «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина). (том 1 а.с. 30-108)
Позивач подавав заперечення на вказаний акт перевірки, які частково були враховані податковим органом. (том 1 а.с. 109-130).
На підставі акта перевірки №32901/Ж5/21-13-07-01/32726478 податковим органом прийнято 29.09.2025 року податкові повідомлення-рішення: №00000/32241/Ж10/24-13-07-01, яким ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» збільшено грошові зобов`язання на суму 490130,75 грн, у тому числі зі сплати податку на прибуток підприємств на суму 431928 грн та застосувало штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 25% від донарахованої суми, що становить 58202,75 грн; №00000/32230/Ж10/24-13-23-07, яким до ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1945700 гривень. (том 1 а.с. 131-137).
Позивач подавав скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення, однак податковий орган залишив спірні рішення без змін. (том 1 а.с. 139-175).
Матеріали справи містять копії витягів з Колективного договору ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» між роботодавцем та трудовим колективом на 2018-2020 р. та на 2021-2025 р., у п. 3.2 якого встановлено додаткові (не передбачені законодавством) гарантії, компенсації: доставка працівників до місця роботи з районних центрів. (том 1 а.с. 176-177).
Також матеріали спарив місять: копію договорів послуг по перевезенню працівників підприємства приватними підприємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; накази про доставку працівників товариства до місця роботи і з роботи; маршрути перевезень; акти прийому-передачі робіт, відшкодування витрат на ПММ, послуг перевезення. (том 1 а.с. 178-250, том 2 а.с. 1-148).
Матеріали справи містять копії (з перекладом на українську мову) заяв та сертифікати про Резидентство згідно з Конвенцією про уникнення подвійного оподаткування між Австрією та Україною відносно XXX LUTZ KG, BDSK Handels GmbH&Co. KG. (том 2 а.с. 151-173, 199-206).
Також матеріали справ місять копію інформації про власника транспортного засобу Mercedes-Benz 312, НОМЕР_1 , в якій зазначено власника – ОСОБА_3 . (том 2 а.с. 235).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. (далі - ПК України).
Згідно з положеннями пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу. 
Відповідно до п.135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно з п. 137.1.1 ст. 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Судом встановлено, що за результатами планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛІ «ТОКАБО» податковим органом зроблено висновки про заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 431928 грн, що зафіксовано у податковому повідомленні – рішенні №00000/32241/Ж10/24-13-07-01 від 29.09.2025 року. Відповідачем встановлено завищення позивачем показника у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» постійних загальновиробничих витрат вартість отриманих ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» від суб`єктів господарювання – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортних послуг з перевезення працівників до місця роботи. 
Відповідно до пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати. Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві. 
Судом встановлено, що обов`язок ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» щодо перевезення працівників до місця роботи передбачений умовами підпункту 3.2. пункту 3 Колективного договору, укладеного між ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО», як роботодавцем і трудовим колективом на 2018-2020 роки, що зареєстрований Департаментом праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради за №109 від 20.06.2018 року, а також умовами підпункту 3.2. пункту 3 Колективного договору, укладеного між ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО», як роботодавцем і трудовим колективом на 2021-2025 роки, який зареєстрований Департаментом соціально-економічного розвитку та стратегічного планування Чернівецької міської ради за №161 від 02.11.2021 року, які є обов`язковими для виконання ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» згідно з положеннями Закону України від 01.07.1993 року № 3356-XII «Про колективні договори».
Послуги перевезення надавалися на підставі укладених з перевізниками – ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договорів, предметом яких є надання послуг по перевезенню працівників ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» за узгодженими в договорах і наказах графіками, маршрутами та видами транспортних засобів.
Зокрема, ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» 02.01.2018 року уклало з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 договір, предметом якого є перевезення силами і засобами ФОП ОСОБА_1 працівників ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» мікроавтобусом марки Мersedes-Benz 312D д.н.з. НОМЕР_1 за ціною послуги у 650,00 грн. за один день перевезення (п. 2 договору) та за умови відшкодування перевізнику 20 літрів дизельного пального за один день перевезень.
Наказом №1 по товариству від 02.01.2018 року був затверджений маршрут перевезення працівників на робочі місця.
З метою продовження господарських відносин та отримання послуг з перевезення працівників ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» до місця роботи і назад з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір №1 від 02.01.2019 року, предметом якого було перевезення силами і засобами ФОП ОСОБА_1 працівників ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» мікроавтобусом марки Мersedes-Benz 312D д.н.з. НОМЕР_1 за ціною послуги у 800 грн. за один день перевезення (п. 2 договору) та за умови відшкодування перевізнику 20 літрів дизельного пального за один день перевезень (п.3 договору). 
Умовами пунктів 4 та 5 кожного з вище вказаних договорів від 02.01.2018 року та від 02.01.2019 року передбачено складання первинних документів в засвідчення виконання перевізником і приймання замовником наданих транспортних послуг у формі підписаних уповноваженими представниками сторін Акті приймання виконаних робіт, які слугують підставою для оплати зі сторони ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» вартості наданих послуг на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
В подальшому, у 2020 році, після припинення правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО», з метою забезпечення перевезення працівників товариства на робочі місця, ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» замовило надання аналогічних послуг у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , з яким 24.04.2020 року був укладений договір №1 про перевезення працівників товариства з строком дії до 31.12.2020 року (п.8 договору), предметом якого було перевезення силами і засобами ФОП ОСОБА_2 працівників ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» мікроавтобусом марки Мersedes-Benz 312D д.н.з. НОМЕР_1 за ціною послуги у 800,00 грн. за один день перевезення (п. 3 договору) та за умови відшкодування перевізнику 20 літрів дизельного пального за один день перевезень (п.4 договору).
Наказом №37 по товариству від 27.04.2020 року був затверджений список працівників товариства, яких необхідно доставляти до місця роботи, а також графік та маршрут перевезення працівників на робочі місця і назад. Згодом, в укладений 24.04.2020 року договір сторони неодноразово вносили зміни, які стосувалися продовження строку дії договору та перегляду ціни перевезення і норми відшкодування пального. Зокрема, додатком №1 від 01.06.2020р. до договору було збільшено оплату робіт по перевезенню до 1200,00 грн. за день та кількість дизпалива, вартість якого підлягає відшкодуванню, збільшено до 30 літрів за день. Додатками №2, №3 та №4 до договору його дія неодноразово продовжувалась.
01.04.2024 року між ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений новий договір №1 про перевезення працівників товариства, в якому, крім вартості робіт по договору у розмірі 930,00 грн. у день та кількості дизпалива в 20 літрів, вартість якого повинна відшкодовуватися, в умови договору було додано також маршрут перевезення. Необхідно зазначити, що, як і у випадку з ФОП ОСОБА_1 , умовами договорів, що укладалися з ФОП ОСОБА_2 , зокрема пунктами 5 та 6 договору №1 про перевезення працівників товариства від 24.04.2020 року та пунктами 4 і 5 договору №1 про перевезення пасажирів від 01.04.2024 року, було передбачено складання первинних документів, засвідчення виконання перевізником і приймання замовником наданих транспортних послуг у формі підписаних уповноваженими представниками сторін Акті приймання виконаних робіт, які слугують підставою для оплати зі сторони ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» вартості наданих послуг на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .
Всі надані вказаними фізичними особами-підприємцями транспортні послуги на умовах укладених між сторонами договорів та на підставі Актів приймання-передачі робіт були оплачені зі сторони ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО», що зафіксовано у Акті перевірки.
Понесені витрати на перевезення працівників на місце роботи були віднесені ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» до складу загальновиробничих витрат та, відповідно, до собівартості реалізованої продукції, як це передбачено пунктами 9, 11, 15, 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №3318 та пунктом 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999р. №246.
Також суд звертає увагу, що п. 177.8. ст. 177 Податкового кодексу України покладають на ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО», тільки обов`язок отримання документу що підтверджує державну реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, якій виплачується дохід і тільки для того, щоб не утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з таких виплат. Поряд із цим, ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» не володіє обов`язком здійснення перевірки обраної його контрагентами системи оподаткування. Натомість, у змісті рішення ДПС України про результати розгляду скарги позивача на оскаржуване рішення зазначено, що нібито ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 під час надання транспортних послуг були платниками єдиного податку ІІ групи та не володіли правами власності на транспортні засоби, якими здійснювали перевезення, що стало причиною не врахування у витратах ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» наданих такими підприємцями послуг. Однак, суд звертає увагу, що жодним нормативно-правовим актом України позивачу, який перебуває на загальній системі оподаткування, не було заборонено вступати в господарські правовідносини з фізичними особами-підприємцями незалежно від того чи є вони платниками єдиного податку чи ні та на якій групі платників єдиного податку вони перебувають.
При цьому, суд вважає, що позивач, як юридична особа приватного права, не зобов`язаний проводити перевірку дотримання правил і засад здійснення господарської діяльності його контрагентами, у тому числі даними фізичними особами-підприємцями, зокрема, позивач не зобов`язаний перевіряти факт належного оформлення права власності або договорів оренди та/або інших речових прав його контрагента на основні засоби, у тому числі на автобуси, якими здійснювалися перевезення, так само, перевіряти правильність оформлення трудових правовідносин з його працівниками, повноту і достовірність декларування таким контрагентом його доходів та сплату ним податків тощо.
На підставі вказаного суд вважає правомірним віднесення ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» до складу загальновиробничих витрат понесені витрати на перевезення працівників на місце роботи, а тому податкове повідомлення-рішення №00000/32241/Ж10/24-13-07-01 від 29.09.2025 р. прийнято протиправним та підлягає скасуванню.
Решта доводів учасників в межах оскарження даного рішення не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.
Щодо податкового повідомлення-рішення №00000/32230/Ж10/24-13-23-07, яким до ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1945700 грн суд зазначає наступне. 
Судом встановлено, що за результатами планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛІ «ТОКАБО» податковим органом зроблено висновки про неподання звіту про контрольовані операції за звітний 2018-2020 роки з контрагентами «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина).
У відповідності до вимог п. 120.3. ст. 120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній відповідно до вимог статті 39 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції.
Позивач не подавав звітів про контрольовані операції 2018-2020 роки вказане не заперечується сторонами і не підлягає доказуванню.
Відповідно до п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 Податкового кодексу України до контрольованих операцій можуть бути віднесені господарські операції, які підпадають під такі критерії: 1. Для операцій з Контрагентами виконуються обидві необхідні вартісні вимоги, визначені пп. 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, а саме: - доходи Платника податків від усіх видів діяльності протягом 2018, 2019 та 2020 рр. перевищили 150 млн. грн. (порогове значення, визначене пп. 39.2.1.7. Податкового кодексу України); - сума операцій Платника податків з кожним Контрагентом за кожен відповідний звітний рік перевищила 10 млн. грн. (порогове значення, визначене пп. 39.2.1.7 Податкового кодексу України). 2. Якщо для операцій з Контрагентами виконується по одному якісному критерію, передбаченому пп. 39.2.1.1. пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, зокрема, якщо господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, організаційно-правова форма яких включена до переліку організаційно-правових форм, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 -1 цього підпункту (п.п. «г» пп. 39.2.1.1. пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України).
Під час проведення документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛІ «ТОКАБО» податковий орган встановив, що річний дохід позивача від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку за відповідні податкові (звітні) роки (2018-2020) перевищує 150 млн.грн. Також під час перевірки було встановлено, що обсяг господарських операцій ТОВ "МЕБЛІ "ТОКАБО" з нерезидентом «XXX LUTZ KG»» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за відповідні податкові (звітні) роки перевищує 10 млн. грн. та господарські операції здійснюються з нерезидентами, організаційно-правова форма яких включена до переліку організаційно-правових форм, затверджених Кабінетом Міністрів України. Таким чином, податковий орган під час перевірки платника податків встановив, що проведені ним операції із нерезидентами відповідають критеріям контрольованих операцій і позивач зобов`язаний був подати звіт про них.
Відповідно до пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме: а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів; в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав; г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі внесення змін до переліку організаційно-правових форм нерезидентів у розрізі держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до цього підпункту, вони набирають чинності з 1 січня звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни; Якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з таким нерезидентом за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а" - "в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими; ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні. Якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з ним за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а"-"в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими.
Згідно з пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), зокрема, але не виключно: а) операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо; б) операції з придбання (продажу) послуг; в) операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об`єктами інтелектуальної власності; г) фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо; ґ) операції з купівлі чи продажу корпоративних прав, акцій або інших інвестицій, купівлі чи продажу довгострокових матеріальних і нематеріальних активів; д) операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні; е) операції, у результаті яких обсяг доходу та/або фінансовий результат платника податку зменшується внаслідок повної або часткової, безповоротної або тимчасової передачі функцій разом з матеріальними та/або нематеріальними активами (або без них), вигодами, ризиками та можливостями іншому платнику податку (іншій особі) в тих випадках, коли у взаємовідносинах між непов`язаними особами така передача не здійснювалася б без компенсації, незалежно від того, чи відображені такі операції у бухгалтерському обліку.
Відповідно до пп. 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік. Господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні, визнаються контрольованими, якщо обсяг таких господарських операцій, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Згідно з пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції. Платники податків, які є учасниками відповідної міжнародної групи компаній та у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній. Звіт про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній подаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Відповідно до п. 103.4 та п. 103.5 ст. 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України. Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 № 480 затверджено Перелік організаційно-правових форм нерезидентів, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи (далі - Перелік № 480).
Організаційно-правову форму GmbH & Co.KG (Gesellschaft mit beschrankter Haftung und Compagnie Kommanditgesellschaft) та Kommandit Gesellschaft (KG) – «Командитне партнерство» включено до Переліку № 480 щодо Федеративної Республіки Німеччина та Австрійської Республіки.
Під час проведення документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛІ «ТОКАБО» податковий орган встановив, що річний дохід позивача від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку за відповідні податкові (звітні) роки (2018-2020) перевищує 150 млн.грн. Також під час перевірки було встановлено, що обсяг господарських операцій ТОВ "МЕБЛІ "ТОКАБО" з нерезидентом «XXX LUTZ KG»» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за відповідні податкові (звітні) роки перевищує 10 млн. грн.
З аналізу наведеного можна дійти висновку, що податковий орган під час перевірки позивача вірно встановив, що проведені ним операції із нерезидентами відповідають критеріям контрольованих операцій.
Щодо доводів позивача про те, що надані під час перевірки довідки не потрібно було легалізувати в Україні та те, що довідки містили інформацію про сплату податку на прибуток нерезидентами, суд зазначає наступне.
Частина 3 ст.2 Угоди між Україною і Федеративною Республікою Німеччина про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доход і майно, ратифікованої Законом N 449/95-ВР від 22.11.95, передбачала, що існуючими податками, на які поширюється ця Угода, зокрема, є: а) в Україні: податок на прибуток підприємств, прибутковий податок з громадян, податок на майно підприємств і податок на нерухоме майно громадян (надалі "Український податок"); b) у Федеративній Республіці Німеччина: прибутковий податок, корпоративний податок, податок на майно і промисловий податок (надалі "Німецький податок").
Частина 3 ст. 2 Конвенції між Урядом Республіки Австрія і Урядом України про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і на майно, ратифікованої Законом N 500-XIV (500-14) від 17.03.99, існуючими податками, на які поширюється ця Конвенція, зокрема, є: a) в Україні: (i) податок на прибуток підприємств; і (ii) прибутковий податок з громадян (надалі "український податок"); b) в Австрії: (i) прибутковий податок; (ii) корпоративний податок; (iii) земельний податок; (iv) податок на сільськогосподарські та лісогосподарські підприємства; і (v) податок на вартість незайманих земельних ділянок (надалі "австрійський податок"). 
Не погоджуючись з висновками податкового органу щодо віднесення господарських операції з нерезидентом «XXX LUTZ KG»» (Австрійська Республіка) за 2018-2020 роки та з нерезидентом «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республiка Німеччина) за 2020 рік до контрольованих, позивач вказує, що зазначені контрагенти у своїх податкових юрисдикціях за кожен відповідний звітний рік сплачували податок на прибуток, зокрема податку Gewerbesteuer (торгового податку), який є одним із різновидів податку на дохід, який є аналогом податку на прибуток в Україні. На підтвердження вказаного позивач надає довідки, заяви та сертифікати про Резидентство від контрагентів щодо оподаткування, яка зазначає різні види податків, платниками яких є контрагенти. Поряд із цим, суд звертає увагу, що надані довідки, заяви та сертифікати про Резидентство не містять інформації про сплату у відповідних державах та у відповідних періодах здійсненних операцій податку на прибуток (корпоративного податку). 
Судом також враховано, що відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 25.04.2017 р. №8882/6/99-99-15-02-02-16 згідно з домовленостями, досягнутими між Міністерством фінансів України та Міністерством фінансів Федеративної Республіки Німеччина (Протокол зустрічі від 12.03.1998), для резидентів ФРН встановлений особливий порядок надання довідок про підтвердження податкового резидентства. Згідно з цим порядком зазначена довідка видається податковими інспекціями федеральних земель та надається в оригіналі на офіційному бланку місцевого податкового органу ФРН і не потребує легалізації або засвідчення апостилем.
Водночас, згідно індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 14.03.2025 р. №1435/ІПК/99-00-21-02-03 ІПК зазначається, що щодо домовленостей, досягнутих між компетентними органами, визначеними Угодою – Міністерством фінансів України та Міністерством фінансів ФРН (Протокол зустрічі від 12.03.1998), про які йдеться в листі ДФС від 25.04.2017 № 8882/6/99-99-15-02-02-16, то ці домовленості стосувались особливого порядку надання довідки без її легалізації (засвідчення апостилем), оскільки на той час у ФРН форми довідки про підтвердження податкової резиденції встановлювались кожною із федеральних земель цієї країни і видавались місцевими податковими органами в оригіналі на офіційних бланках певної федеральної землі. На сьогодні згідно з інформацією, отриманою від Федерального Міністерства фінансів ФРН (www.bundesfinanzministerium.de), довідка, яка підтверджує резиденцію ФРН, видається всіма федеральними землями за єдиною формою (034450), яка є іншою, ніж та, що була предметом зазначених домовленостей, і, відповідно, наразі ці домовленості не діють. Таким чином, довідка, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом ФРН, видана компетентним (уповноваженим) органом ФРН, визначеним Угодою за формою, затвердженою згідно із законодавством ФРН, вважатиметься належним чином легалізованою для прийняття її в Україні за умови, що вона відповідає вимогам пункту 103.5 статті 103 глави 10 розділу II Кодексу, а саме містить апостиль, передбачений статтею 4 Гаазької Конвенції, перекладена відповідно до законодавства України та нотаріально засвідчена.
На підставі вказаного, суд погоджується з доводами податкового органу, що позивачем фактично було надано копію довідки про те що компанія BDSK Handels GmbH&Co. KG є резидентом Федеративної Республіки Німеччина, яка належним чином не легалізована (не містить апостиль, передбачений статтею 4 Гаазької Конвенції) згідно із вимогами 103.5 ст. 103 Податкового Кодексу України та не містить інформації про підтвердження сплати нерезидентом «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республіка Німеччина) податку на прибуток (корпоративного податку) за 2020 рік, видану компетентним (уповноваженим) органом Федеративної Республіки Німеччина, а тому податковим органом правомірно не взято вказану довідку до уваги.
Стосовно твердження позивача, що податок Gewerbesteuer у ФРН є частиною системи оподаткування податком на прибуток та може вважатися еквівалентом податку на прибуток в Україні суд зазначає наступне.
Зокрема, у листі Міністерства фінансів України від 07.08.2024 № 44020-08-62/23292 повідомлено, що податок на прибуток підприємств (Korperschaftsteuer) є загальнодержавним корпоративним податком, тоді як торговий/промисловий податок (Gewerbesteuer) є податком, який стягується на місцевому (муніципальному) рівні. Отже, податок на прибуток підприємств (Korperschaftsteuer) є аналогом податку на прибуток підприємств в Україні та є корпоративним податком для цілей застосування підпункту «г» підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 розділу І Кодексу. Таким чином, у ФРН податок Gewerbesteuer (торговий / промисловий податок) не є корпоративним податком (Korperschaftsteuer) для цілей застосування підпункту «г» підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 розділу І Кодексу.
Також суд звертає увагу, що в реєстрі компаній Федеративної Республіки Німеччини (www.untenehmensregister.de) - по нерезиденту «BDSK Handels GmbH&Co. KG» зазначено, що компанія BDSK Handels GmbH&Co. KG, що базується у Вюрцбур: використовує можливість звільнення від оподаткування, передбачену § 264 (3) Торгового кодексу Німеччини (НЄВ), за 2020 фінансовий рік на підставі доданої згоди свого єдиного акціонера. Наведене дає підстави для висновків, що нерезидент «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративної Республіки Німеччина) не сплачує податок на прибуток (корпоративний податок) та відповідно операції ТОВ «Меблі Токабо» з контрагентом Федеративно Республіки Німеччина не можуть бути визнаними неконтрольованими згідно абз. 3 пп. 39.2.1.1 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України.
Щодо нерезидента «XXX LUTZ KG» судом з`ясовано, що в реєстрі компаній Австрійської Республіки (www.wirtschaft.at) у комерційному реєстрі зазначено правову форму компанії - Командитне товариство. Організаційно-правова форма цього нерезидента, а саме, Kommandit Gesellschafi (абревіатура - KG) наведена у переліку організаційно-правових форм нерезидентів, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 року № 480. Наведене дає підстави для висновків, що нерезидент «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) не сплачує податок на прибуток (корпоративний податок) та відповідно операції ТОВ «Меблі Токабо» з цим контрагентом не можуть бути визнані неконтрольованими згідно абз. 3 пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПКУ.
Так само надана позивачем довідка по контрагенту «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) не містила апостиль, передбачений ст. 4 Гаазької Конвенції і належним чином не була легалізована для прийняття її в Україні, як того вимагає пункт 103.5 статті 103 глави 10 розділу II ПК України.
Крім того, судом враховано, що позивачем подано звіти про контрольовані операції за 2021, 2022, 2023 роки по операціям з контрагентами-нерезидентами «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республіка Німеччина), про що зазначено в акті перевірки від 01.09.2025 року №32901/Ж5/24-13-07-01/327726478. Також, ТОВ «Меблі Токабо» подано звіт про контрольовані операції за 2024 рік по операціям з контрагентами нерезидентами «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республіка Німеччина). Тобто, позивачем вказані операції з контрагентами нерезидентами «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республіка Німеччина) за 2021 ,2022, 2023, 2024 року визнано контрольованими, за наявності норми абз. 3 пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України. При цьому, у їх правовідносинах починаючи з 2021 року змін за критеріями, які визначені для контрольованих операцій відносно нерезидентів «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республіка Німеччина) не відбулося. З вказаного слідує, що позивач безпідставно не подавав звіти за попередні роки (2018, 2019, 2020 роки) з вищевказаними контрагентами - нерезидентами і визначав їх як - неконтрольовані операції, що фактично суперечить факту подання звітів за наступні роки 2021-2024 роки по вказаним контрагентам нерезидентам і визнання їх в наступні роки контрольованими.
На підставі вказаного суд дійшов висновку, що позивач у період 2018-2020 років був зобов`язаний подати звіт про контрольовані операції з нерезидентами «XXX LUTZ KG» (Австрійська Республіка) та «BDSK Handels GmbH&Co. KG» (Федеративна Республіка Німеччина), однак не виконав вказаного обов`язку, а тому податкове повідомлення-рішення від 29.09.2025 року №00000/32230/Ж10/24-13-23-07 прийнято правомірно.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідачем не доведено суду правомірність прийнятого податкового повідомлення – рішення від 29.09.2025 року №00000/32241/Ж10/24-13-07-01, яким ТОВ «МЕБЛІ «ТОКАБО» збільшено грошові зобов`язання на суму 490130,75 грн, а відтак позов підлягає задоволенню в цій частині. Однак, доводи позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 29.09.2025 року №00000/32230/Ж10/24-13-23-07 суд вважає безпідставним, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню. 

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У зв`язку із частковим задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257, 262 КАС України, суд – 
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 29.09.2025 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкове повідомлення-рішення №00000/32241/Ж10/24-13-07-01, яким ТОВ “Меблі “ТОКАБО” збільшено грошові зобов`язання на загальну суму 490130,75 гривень. 
3. В решті позову відмовити.
4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 7363 гривень.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Повне судове рішення складено 22 травня 2026 року.

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Меблі “ТОКАБО” (вул.Хотинська, 2-Г, м.Чернівці, 58007, ЄДРПОУ 32726478);
Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 А, м. Чернівці, 58006, ЄДРПОУ 44057187).

Суддя Т.М. Брезіна