Справа № 643/6734/26
Провадження № 2/643/5445/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
30.06.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Броницької М.В.,
за участю секретаря судових засідань Старини С.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» в особі представника Дармограй Анастасії Тимофіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
Представник Дармограй Анастасія Тимофіївна в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 02.04.2026 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 527102-КС-003 про надання кредиту від 12.06.2025 у сумі 72 075,00 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 25 000,00 грн; сума прострочених платежів по процентах - 29 575,00 грн; сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 12 500,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 5000,00 грн, а також сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 12.06.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» як кредитодавцем та відповідачем  ОСОБА_1 як позичальником укладено договір № 527102-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 12.06.2025 направлено  ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 527102-КС-003 493873-КС-002 про надання кредиту. 12.06.2025  ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 527102-КС-003 493873-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8660 на номер телефону НОМЕР_1 . Таким чином, 12.06.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 527102-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у прядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надав позичальнику кошти у розмірі 25 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 . Станом на 19.02.2026 утворилась заборгованість за договором № 5168-8727-6023-3998 про надання кредиту в розмірі 72 075,00 грн. Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Оскільки відповідач не погашає боргові зобов`язання, тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 03.04.2026 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Скерована повторно на адресу відповідача судова повістка з відміткою за 10.06.2026 повернулася на адресу суду. 
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
Таким чином, відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву, проте своїм право на подачу відзиву відповідач не скористався.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 30.06.2026 постановлено провести заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до частини другої ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно норми ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.
Судом встановлено, що відповідно Договору № 527102-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 12.06.2025 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 25 000 грн строком 24 тижні, зі строком кредиту 27.11.2025 (а.с. 11-20). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складала 51 403,56 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка складала 2 522,61%; денна процентна ставка складала 0,62%.
Із копії паспорта споживчого кредиту судом встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 25 000 грн, строком на 113 днів (16 тижнів), безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів (а.с.34-36).
12.06.2025 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в особі директора Гайворонської Марії Миколаївни зробив пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту (а.с. 21). 12.06.2025 ОСОБА_1 підписала прийняття (акцепт) пропозиції № 527102-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна Форма) (а.с. 37).
Відповідно до копії Візуальної форми послідовності дій клієнта судом встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» сформовано послідовність дій Товариства та Клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства (а.с. 32). Анкета клієнта як витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи від 18.02.2026 засвідчувала бажану для позичальника суму кредиту на рівні 25 000,00 грн (а.с. 33).
У подальшому в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020, на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» 12.06.2025 о 09:03 було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача, з призначенням платежу: перерахунок коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. № 527102-КС-003 від 12.06.2025, без ПДВ (а.с. 60).
Згідно наявного у матеріалах цивільної справи розрахунку заборгованості за кредитом у гривні вбачається, що залишок заборгованості ОСОБА_1 згідно кредитного договору станом на 19.02.2026 складає 72 075,00 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 25 000,00 грн; сума прострочених платежів по процентах - 29 575,00 грн; сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 12 500,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 5000,00 грн (а.с. 61-63), про що позивачем сформовано відповідну довідку про стан заборгованості (а.с. 64).
Через канцелярію суду 26.06.2026 (вх. № 41161/26) на виконання ухвали суду надійшла довідка АТ "ОТП БАНК" про надання інформації від 25.06.2026 вих. № 68-3-23-23/10279-БТ, у котрій зазначено, що банківська картка № НОМЕР_2 була емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за картковим рахунком № НОМЕР_4 у валюті UAH (а.с. 106).
Судом було досліджено надану банком виписку за рахунком за період з 12.06.2025 по 27.11.2025 (а.с. 107-109). З виписки вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами, вчиняючи відповідні банківські операції.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. 
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. 
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка по рахунку є підтвердженням видачі кредиту. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Позичальник згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. 
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Нормою ст. 527 ЦК України врегламентовано, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Визначено нормою ч. 1 ст. 623 ЦК України, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом між сторонами існують правовідносини в сфері кредитування. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.
Ураховуючи диспозитивність цивільного судочинства та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.
Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання по наданню відповідачу суми кредиту на узгоджених умовах. Відповідач як позичальник зі своєї сторони взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту на узгоджених умовах не виконав, у результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 72 075,00 грн.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що права та законні інтереси ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» були порушені, з метою їх відновлення позивач звернуся в суд, доводи ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» знаходять своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, доводами відповідача не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 662,40 грн (а.с. 10).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 263-267, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 527102-КС-003 про надання кредиту від 12.06.2025 у сумі 72 075 (сімдесят дві тисячі сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 25 000,00 грн; сума прострочених платежів по процентах - 29 575,00 грн; сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 12 500,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 5 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі України, буд. 26, офіс 411;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Броницька