Справа № 420/35919/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.10.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, який зареєстрований 22.10.2025, у якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про відмову в обміні посвідчення особи моряка ОСОБА_1 , оформлене листом № 14551/02-2-2/15-25 від 04.09.2025 року; 
зобов`язати Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України оформити та видати ОСОБА_1 посвідчення особи моряка; 
стягнути з Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968,96 грн.; 
стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2025р. справу №420/35919/25 передано судді Каравану Р.В.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Каравана Р.В. від 27.10.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними та скасування рішення; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.12.2025р. справу №420/35919/25 передано судді Харченко Ю.В.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року прийнято справу № 420/35919/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними та скасування рішення до провадження. Розпочато розгляд справи № 420/35919/25 спочатку. Вирішено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Позивач звернувся до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (далі - Відповідач) з Заявою-Анкетою від 20.08.2025 року для обміну посвідчення особи моряка серії НОМЕР_1 , у зв`язку з закінченням строку дії посвідчення. Вказана заява була зареєстрована в Адміністрації судноплавства 21.08.2025 за №37529/0/7-25. До пакету документів Позивачем було додано посвідчення особи моряка, видане 20.05.2015, серії НОМЕР_1 із записом про продовження терміну дії до 06.02.2025. Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №13943/02-2-1/15-25 від 25.08.2025, було повідомлено позивача, про залишення заяви-анкети щодо оформлення посвідчення особи моряка та доданих до неї документів без руху та надано 7 робочих днів для усунення недоліків. 
Підставою для залишення заяви-анкети без руху стало те, що відповідно до Журналу обліку виданих посвідчень особи моряка «продовження» №1 – Одеса, який прошитий та пронумерований на 144 аркушах та скріплений печаткою капітана Одеського морського порту Цюпко К.Ю. (розпочато: 20.03.2019 та закінчено 21.09.2020) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення особи моряка НОМЕР_1 від 20.05.2015р. з терміном дії до 06.02.2025р. не продовжувалося.
Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №14551/02-2-2/15-25 від 04.09.2025 року, керуючись вимогами абз. 4 ч. 8 ст. 25 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» було повідомлено Позивача, про відмову в обміні посвідчення моряка, у зв`язку з неподанням усіх документів та інформації необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка, а саме: не подано посвідчення особи моряка, оформленого відповідно до вимог законодавства. Також, відповідно до п. 33 Порядку оформлення, видачі, обміну, вилучення, повернення державі та знищення посвідчення особи моряка, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 р. №441, посвідчення моряка Позивача було вилучене.
З метою отримання додаткових роз`яснень, Позивачем було направлено заяву до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 16.09.2025 року. Так, Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №15787/02-2-1/15-25 від 25.09.2025 року, Позивачу продубльовано норми чинного законодавства та підставу для відмови у обміні посвідчення особи моряка, на які Відповідач посилався у відмові, а також враховуючи обставини встановлені при розгляді заяви-анкети щодо оформлення посвідчення особи моряка від 20.08.2025, поданої ОСОБА_1 , Адміністрацією судноплавства направлено заяву та наявні матеріали до правоохоронних органів (Шевченківське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві) з метою дослідження зазначених обставин. 
За результатом направлення матеріалів до правоохоронних органів, в Адміністрації судноплавства наявна інформація про приєднання Шевченківським УП ГУНП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про вчинення кримінального правопорушення до матеріалів кримінального провадження № 12025100100001903. 
Таким чином, Позивач позбавлений права на отримання нового посвідчення особи моряка, оскільки попереднє посвідчення у нього вилучили та фактично усунути обставини, через які позивачу було відмовлено в обміні документа не можливо. Незгода Позивача з рішенням Відповідача про відмову в обміні його посвідчення особи моряка, оформлене листом №14551/02-2-2/15-25 від 04.09.2025 року, стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що підставою для прийняття рішення про залишення заяви-анкети без руху стало відсутність поданої громадянином ОСОБА_1 заяви-анкети щодо оформлення (продовження строку дії) посвідчення особи моряка та відсутність запису в Журналі обліку виданих посвідчень особи моряка «продовження» № 1 – Одеса, який прошитий та пронумерований на 144 аркушах та скріплений печаткою капітана Одеського морського порту Цюпко К.Ю. (розпочато: 20.03.2019, закінчено: 21.09.2020) щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . 
Таким чином, громадянин ОСОБА_1 не звертався із заявою-анкетою щодо оформлення (продовження строку дії) посвідчення особи моряка. Разом із тим, у визначений строк виявлені недоліки ОСОБА_1 не усунуто.
З огляду на викладене, прийнято рішення про відмову в обміні посвідчення особи моряка ОСОБА_1 від 04.09.2025 № 14551/02-2-2/15-25. Також, Адміністрацією судноплавства, враховуючи встановлені обставини, направлено до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Національної поліції України (далі – Шевченківське УП ГУНП) відповідну заяву. В подальшому Шевченківське УП ГУНП повідомило Адміністрацію судноплавства про приєднання до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 358 Кримінального кодексу України (далі – КК України), відповідно до вимог частин першої, четвертої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України за № 12025100100001903. Інформація стосовно закриття кримінального правопорушення внесеного Шевченківським УП ГУНП до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 ККУ.
Ухвалою від 30.01.2026 року у задоволенні заяви представника Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про розгляд справи за участю відповідача (№ 5917 від 14.01.2026 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними та скасування рішення, відмовлено.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 звернувся до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з Заявою-Анкетою від 20.08.2025 року для обміну посвідчення особи моряка серії НОМЕР_1 , у зв`язку з закінченням строку дії посвідчення. В
казана заява була зареєстрована в Адміністрації судноплавства 21.08.2025 за №37529/0/7-25. 
До пакету документів Позивачем було додано посвідчення особи моряка, видане 20.05.2015, серії НОМЕР_1 із записом про продовження терміну дії до 06.02.2025.

За результатами розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів щодо обміну посвідчення особи моряка ОСОБА_1 , зареєстрованої в Адміністрації судноплавства 21.08.2025 за № 37529/0/7-25, прийнято рішення про залишення заяви-анкети та доданих до неї документів без руху від 25.08.2025 № 13943/02-2-1/15-25 та надано строк сім робочих днів на усунення виявлених недоліків. Підставою для прийняття рішення про залишення заяви-анкети без руху стало відсутність поданої громадянином ОСОБА_1 заяви-анкети щодо оформлення (продовження строку дії) посвідчення особи моряка та відсутність запису в Журналі обліку виданих посвідчень особи моряка «продовження» № 1 – Одеса, який прошитий та пронумерований на 144 аркушах та скріплений печаткою капітана Одеського морського порту Цюпко К.Ю. (розпочато: 20.03.2019, закінчено: 21.09.2020) щодо продовження посвідчення особи моряка НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . 
Таким чином, громадянин ОСОБА_1 не звертався із заявою-анкетою щодо оформлення (продовження строку дії) посвідчення особи моряка. 
Разом із тим, у визначений строк виявлені недоліки ОСОБА_1 не усунуто.
З огляду на викладене, прийнято рішення про відмову в обміні посвідчення особи моряка ОСОБА_1 від 04.09.2025 № 14551/02-2-2/15-25. 
Також, Адміністрацією судноплавства, враховуючи встановлені обставини, направлено до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Національної поліції України (далі – Шевченківське УП ГУНП) відповідну заяву. 
В подальшому Шевченківське УП ГУНП повідомило Адміністрацію судноплавства про приєднання до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 358 Кримінального кодексу України (далі – КК України), відповідно до вимог частин першої, четвертої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України за № 12025100100001903. 
Не погоджуючись із правомірністю відмови у видачі посвідчення моряка, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними та скасування рішення, є такими, що підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.
Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до положення ст.16 -3 Закону України «Про транспорт», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського транспорту здійснює відповідно до законодавства видачу посвідчень особи моряка, кваліфікаційних документів членів екіпажів морських суден, морських лоцманів, лоцманів-операторів служб регулювання руху суден.
Згідно положень ч.1, 6 ст.25 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI посвідчення особи моряка є документом, що посвідчує особу, оформляється і видається громадянину України, який може обіймати будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна) або працевлаштований на будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна), зареєстрованого в Україні чи в інших державах.
Посвідчення особи моряка може бути видано будь-якій особі, яка звернулася за посвідченням особи моряка та працює на борту судна, зареєстрованого в Україні, або яка перебуває на обліку осіб, які шукають роботу, в центрі зайнятості та може обіймати будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна).
Посвідчення особи моряка дає право його власнику на виїзд з України і в`їзд в Україну на судні, членом екіпажу якого він є, а також на виїзд з України і в`їзд в Україну в індивідуальному порядку під час прямування чи переходу на інше судно, списання з судна.
Оформлення, видача, обмін, вилучення, повернення державі та знищення посвідчення особи моряка здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до п.4 Порядку оформлення, видачі, обміну, вилучення, повернення державі та знищення посвідчення особи моряка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. № 441 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 р. № 813), оформлення, видача та обмін посвідчення здійснюються за заявами-анкетами осіб, визначених пунктом 1 цього Порядку (далі - заявник). Оформлення, обмін та видача посвідчення, відмова в оформленні та видачі посвідчення, яке було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, здійснюються Адміністрацією судноплавства. Державне підприємство Сервісний центр морського та річкового транспорту і його відокремлені підрозділи (далі - підприємство) здійснює організаційні процедури з метою оформлення, обміну та видачі посвідчення, відмови в оформленні та видачі посвідчення Адміністрацією судноплавства.
Пунктом 9 Порядку №441 визначено, що для оформлення посвідчення особа подає такі документи:
паспорт громадянина України, посвідку на постійне проживання або паспортний документ іноземця;
переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця, засвідчений у встановленому законодавством порядку;
копію документа, що засвідчує належну кваліфікацію особи для займання посади на судні, для осіб, посади яких потребують засвідчення належної кваліфікації відповідно до законодавства (за умови пред`явлення оригіналу документа);
копію документа про освіту, яка надає право на присвоєння звання особи командного складу морських суден або члена судного екіпажу, або довідку із закладу вищої або фахової передвищої освіти для осіб, які здобувають таку освіту, або копію документа, що підтверджує працевлаштування на судні, або довідку про реєстрацію особи в Державній службі зайнятості.
Разом з тим, у відповідності до п.22 Порядку №441 для обміну посвідчення особа подає: документи, зазначені у пункті 9 цього Порядку; посвідчення, що підлягає обміну; заяву-анкету із зазначенням підстави для обміну посвідчення.
Як вбачається зі змісту п. 21 Порядку №441 обмін посвідчення проводиться у разі: зміни інформації, внесеної до посвідчення; виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідчення; закінчення строку дії посвідчення; непридатності посвідчення для подальшого використання.
Поряд з цим, п.28 Порядку №441 визначено вичерпний перелік підстав для відмови у оформленні посвідчення.
Так, уповноважена особа має право відмовити особі в оформленні, видачі та обміні посвідчення у разі, коли:
-за посвідченням звернулася особа, яка не досягла шістнадцятирічного віку;
-особа уже отримала посвідчення, яке є дійсним на день звернення (крім обміну, видачі посвідчення замість втраченого або викраденого);
-особа не надала всіх документів та інформації, необхідних для оформлення, видачі або обміну посвідчення;
-дані, отримані з бази даних Реєстру, не підтверджують інформацію, надану особою.
Разом з тим, п.32 Порядку №441 під час повторного розгляду заяви про оформлення, видачу або обмін посвідчення особі, якій було відмовлено в його видачі, беруться до уваги раніше подані нею документи, якщо підтверджено, що зазначені в них відомості залишилися без змін.
Згідно п. 30 Порядку №441 особа має право звернутися до уповноваженої особи повторно із заявою-анкетою про видачу посвідчення в разі зміни або усунення обставин, з огляду на які їй було відмовлено у видачі документа.
Системний аналіз зазначених норм чинного законодавства, дозоляє стверджувати, що процедури оформлення посвідчення особи моряка та його обміну за своїм змістом передбачають подання різних документів згідно встановленого Порядком №441 переліку. В свою чергу, процедура оформлення посвідчення особи моряка не передбачає надання посвідчення особи моряка навіть у випадку, якщо воно вже надавалось особі.
Як зазначалось судом, позивач звернувся до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (далі - Відповідач) з Заявою-Анкетою від 20.08.2025 року для обміну посвідчення особи моряка серії НОМЕР_1 , у зв`язку з закінченням строку дії посвідчення. Вказана заява була зареєстрована в Адміністрації судноплавства 21.08.2025 за №37529/0/7-25. До пакету документів Позивачем було додано посвідчення особи моряка, видане 20.05.2015, серії НОМЕР_1 із записом про продовження терміну дії до 06.02.2025.
Листом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №14551/02-2-2/15-25 від 04.09.2025 року, керуючись вимогами абз. 4 ч. 8 ст. 25 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» було повідомлено Позивача, про відмову в обміні посвідчення моряка, у зв`язку з неподанням усіх документів та інформації необхідних для оформлення і видачі посвідчення особи моряка, а саме: не подано посвідчення особи моряка, оформленого відповідно до вимог законодавства.
З огляду на викладене, суд оцінює посилання апелянта на не усунення обставини, через які було відмовлено у видачі посвідчення особи моряка рішенням Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з огляду на те, що вказане рішення стосувалось заяви про обмін посвідчення особи моряка, а не його видачу, що узгоджується з положенням п. 30 Порядку №441 та свідчить про відсутність повторності звернення.
Щодо посилань відповідача на ненадання посвідчення особи моряка суд зазначає, що вказане посвідчення було надано заявником разом із заявою про обмін посвідчення від 20.08.2025 року, що не суперечить п.32 Порядку №441, а звернення відповідача із заявою до правоохоронних органів з метою дослідження зазначених обставин, не є підставою для відмови у видачі посвідчення особи моряка.
З огляду на викладене, оскільки пунктом 9 Порядку №441 не передбачено подання тих документів, ненадання яких апелянт вважає підставою для відмови у наданні посвідчення, а жодних інших підстав для відмови в оформлення посвідчення особи моряка, передбачених п.28 Порядку №441, судом не встановлено, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відмова відповідача в видачі посвідчення особи моряка прийнята з підстав, що не передбачені п.28 Порядку №441, а отже є протиправною.
Поряд з цим, суд зазначає, що посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що за відсутності інформації про закриття кримінального провадження №12025105100000424, яке було відкрито за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 358 КК України (підроблення документів), законність поданих документів набуває сумнівного характеру, що цілком правомірно впливає на рішення уповноваженого органу щодо відмови у проведенні обміну посвідчення, є безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить презумпції невинуватості особи.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що відмова відповідача в видачі посвідчення особи моряка прийнята з підстав, що не передбачені п.28 Порядку №441.
У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».
Також на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справі "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».
Враховуючи викладене та те, що позивач, звернувся до відповідача із заявою про видачу посвідчення моряка, разом із документами, що визначені Порядком №441, а відповідач відмовив у видачі вказаного посвідчення з підстав, що не передбачені вказаним порядком, суд приходить до висновку, що рішення (відмову) Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, оформлене листом від №7934/02- 2-1/15-25 від 16.05.2025 року про відмову ОСОБА_1 у видачі посвідчення особи моряка, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України оформити та видати ОСОБА_1 посвідчення особи моряка суд зазначає наступне.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
У постанові від 26.09.2023 у справі № 420/5833/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Водночас, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що заяву позивача щодо видачі посвідчення особи моряка належним чином розглянуто, доданим документам надана оцінка, та за наслідками її розгляду прийнято обґрунтоване рішення, з урахуванням Порядку №441.
З огляду на вищенаведене та те, що заява позивача не була фактично розглянута по суті поставлених у ній питань та відповідачем не було надано оцінки доданим до неї документів, похідна позовна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2025 року про видачу посвідчення особи моряка, з урахуванням висновків суду.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними та скасування рішення, підлягають частковому задоволенню, з вище окреслених підстав.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 90, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними та скасування рішення – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про відмову в обміні посвідчення особи моряка ОСОБА_1 , оформлене листом № 14551/02-2-2/15-25 від 04.09.2025 року.
Зобов`язати Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2025 року про видачу посвідчення особи моряка, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньДержавної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 968,96 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко