ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9600/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 в адміністративній справі №280/9600/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ: 
30.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.07.2025 №083850026811 щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 із врахуванням до трудового (страхового) стажу періоду роботи в колгоспі «Зоря» з 18.01.1992 по 11.12.1993 та з 11.12.1993 по 19.08.2002 згідно записів трудової книжки від 05.10.1985 НОМЕР_1 , починаючи з 22.07.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу періоди роботи в колгоспі «Зоря» з 18.01.1992 по 11.12.1993 та з 11.12.1993 по 19.08.2002 згідно записів трудової книжки від 05.10.1985 НОМЕР_1 та призначити позивачу пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, починаючи з 22.07.2025.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.07.2025 №083850026811 щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням до трудового (страхового) стажу періоду роботи в колгоспі «Зоря» з 18.01.1992 по 11.12.1993 та з 11.12.1993 по 19.08.2002 згідно записів трудової книжки від 05.10.1985 НОМЕР_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу періоди роботи в колгоспі «Зоря» з 18.01.1992 по 11.12.1993 та з 11.12.1993 по 19.08.2002 згідно записів трудової книжки від 05.10.1985 НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.07.2025, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що період роботи позивача в колгоспі підтверджено трудовою книжкою відповідно до якої, записи за період роботи з 18.01.1992 по 11.12.1993 про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві не завірені належним чином, а саме записи завірені печаткою вибірково, відсутній наказ на перевезення чи прийняття в КСП за період роботи з 11.12.1993 по 19.08.2002. Також позивачем до справи не долучено довідку про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, 21.07.2025 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №083850026811 від 28.07.2025 у призначенні пенсії позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
У рішенні зазначено, страховий стаж особи становить 29 років 10 місяців.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано: 
- період роботи в колгоспі «Зоря» з 18.01.1992 по 11.12.1993 згідно записів трудової книжки від 05.10.1985 НОМЕР_2 , оскільки записи в трудовій книжці про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві не завірено належним чином, а саме записи завірені печаткою вибірково та відсутній запис про підставу, відповідно до якого зроблено записи; 
- періоди роботи в КСП «Зоря» з 11.12.1993 по 19.08.2002 згідно записів вищезазначеної трудової книжки, оскільки відсутній наказ на перевезення чи прийняття в КСП. Частково цей період з 01.04.1999 зараховано за даними персоніфікованого обліку. До справи не долучено довідку про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови призначення пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділений правом на зарахування до трудового (страхового) стажу періоди роботи в колгоспі «Зоря» з 18.01.1992 по 11.12.1993 та з 11.12.1993 по 19.08.2002 згідно записів трудової книжки від 05.10.1985 НОМЕР_1 .
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Як свідчать встановлені обставини справи, пенсійним органом не було зараховано до страхового стажу позивача наступні періоди роботи:
- період роботи в колгоспі «Зоря» з 18.01.1992 по 11.12.1993 згідно записів трудової книжки від 05.10.1985 НОМЕР_2 , оскільки записи в трудовій книжці про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві не завірено належним чином, а саме записи завірені печаткою вибірково та відсутній запис про підставу, відповідно до якого зроблено записи; 
- періоди роботи в КСП «Зоря» з 11.12.1993 по 19.08.2002 згідно записів вищезазначеної трудової книжки, оскільки відсутній наказ на перевезення чи прийняття в КСП. Частково цей період з 01.04.1999 зараховано за даними персоніфікованого обліку. До справи не долучено довідку про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наведені періоди роботи позивача підтверджується трудовою книжкою останнього серії НОМЕР_2 від 05.10.1985, яка містить наступні записи: 18.01.1992 позивача прийнято у члени колгоспу «Зоря»; 11.12.1993 – колгосп «Зоря» реорганізовано в КСП «Зоря»; 1992 – 2002 – робота в КСП «Зоря».
Відповідно до довідки Запорізької обласної Державної адміністрації державного архіву Запорізької області від 26.06.2025 №05-07 / Д-1476: Згідно з доповненням до історичної довідки колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Карла Лібкнехта Карло Лібкнехтівської сільської ради Розівського (Пологівського) району Запорізької області (дата та номер не вказані), підписаним головою КСТІ Погореловим А.А., на підставі рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 08 лютого 1992 р. (протокол №№ 1) колгосп «Зоря комунізму» перейменований в колгосп «Зоря». На підставі рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 23 грудня 1993 р. (протокол №19) колгосп «Зоря» реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Зоря» с. Карла Лібкнехта Карло Лібкнехтівської сільської ради Розівського району Запорізької області. Підстава: справа фонду Р-4986, арк. 27, 29.
На сторінках 10, 11 трудової книжки позивача містяться відомості щодо виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві.
Щодо посилань відповідача на те, що до страхового стажу правомірно не зараховано вказані періоди роботи, оскільки записи в трудовій книжці про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві не завірено належним чином, відсутній запис про підставу, відповідно до якого зроблено записи, відсутній наказ на перевезення чи прийняття в КСП, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 та від 21.02.2018 у справі №687/975/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що період роботи позивача з 18.01.1992 по 11.12.1993 та з 11.12.1993 по 19.08.2002 має бути зарахований до його страхового стажу, а тому правомірним є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.07.2025, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 в адміністративній справі №280/9600/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш