Справа № 562/82/25
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2026 року Здолбунівський районний суд 
Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 
захисника - адвоката ОСОБА_5 
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 
представника цивільного співвідповідача МТСБУ ОСОБА_9 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження № 62023240030000134 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Петропавловськ-Камчатський Російської Федерації, жительки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

21 жовтня 2023 року близько 19 год. 40 хв. водій ОСОБА_4 , яка на той час займала посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, керуючи технічно справним транспортним засобом марки "Nissan X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Шевченка в м.Здолбунові Рівненської області, неподалік будинку № 177, у напрямку селища Квасилів Рівненського району Рівненської області, в порушення вимог пунктів 1.10, 12.3, 12.4, 12.9 "б" та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), маючи технічну можливість завчасно виявити перешкоду та уникнути дорожньо-транспортної пригоди за умови чіткого виконання зазначених пунктів Правил дорожнього руху, проявила неуважність до дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної швидкості руху, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно руху автомобіля, у межах нерегульованого пішохідного переходу та своїми діями не мала можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди.
У результаті порушення водієм ОСОБА_4 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови та шиї з переломом кістик черепа і шийних хребців та ушкодженням речовини головного та спинного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 98 від 23 листопада 2023 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх отримання, внаслідок яких настала смерть останньої та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .
Порушення водієм ОСОБА_4 при керуванні транспортним засобом марки "Nissan X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_1 , вимог пунктів 1.10, 12.3, 12.4, 12.9 "б" та 18.1 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді смерті пішохода ОСОБА_10 .
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення визнала повністю та дала суду показання про обставини його вчинення. Щиро розкаюється у скоєному, просить суворо її не карати. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнала в повному обсязі, попросила у потерпілих вибачення та частково відшкодувала завдану потерпілим шкоду в добровільному порядку.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник - адвокат ОСОБА_8 не заперечили щодо обрання обвинуваченій міри і виду покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки обвинувачена частково відшкодувала завдану їм злочином моральну шкоду. Цивільні позови підтримали в повному обсязі, просять задовольнити.
Представник цивільного співвідповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_9 цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не визнала, просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.
За клопотанням учасників судового розгляду, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками судового провадження. При цьому суд переконався, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити вказані обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.
Дії обвинуваченої правильно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні обвинуваченій покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких скоєно кримінальне правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченої, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, є тяжким злочином.
Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття та часткове відшкодування потерпілим завданих збитків.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує також дані про особу обвинуваченої, якана обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, до кримінальної відповідальності притягається вперше.
У досудовій доповіді щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні орган з питань пробації зробив висновок, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе і не буде становити небезпеку для суспільства.
Також суд враховує, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відноситься до злочинів, вчинених з необережності.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд бере до уваги, що щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які їй ставляться у провину, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, який дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність, що, зокрема, виражається і в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
У судовому засіданні обвинувачена неодноразово наголошувала, що вона щиро жалкує з приводу вчиненого та наслідків, що настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Визнала позовні вимоги в повному обсязі та в добровільному порядку частково відшкодувала потерпілим завдану моральну шкоду.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14, при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
З урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, морально-емоційне ставлення обвинуваченої до вчиненого правопорушення, її поведінку після вчинення злочину, позицію потерпілих щодо призначення обвинуваченій покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства, оскільки дані про особу обвинуваченої свідчать про можливість її виправлення без відбування покарання та враховуються судом при призначенні їй покарання, та вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, оскільки передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідають один одному, а також те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Відповідно до положень ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілий  ОСОБА_6 у цивільному позові просить суд стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на його користь 37440 гривень у рахунок відшкодування витрат на поховання і на спорудження надгробного пам`ятника та 916250 гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Також потерпілий просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь 80400 гривень у рахунок відшкодування витрат на поховання і на спорудження надгробного пам`ятника та 83750 гривень моральної шкоди.
Потерпіла  ОСОБА_7 у цивільному позові просить суд стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на її користь 916250 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Також потерпіла просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь 83750 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. 
Згідно з вимогами ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
За змістом ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно положень ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
В обґрунтування розміру витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника потерпілим ОСОБА_6 надано суду квитанції та чеки, які є належними і допустимими доказами. Оскільки в кримінальному провадженні доведено фактичну суму збитків від злочину та враховуючи, що обвинувачена в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, цивільний позов, заявлений ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 37440 (Тридцять сім тисяч чотириста сорок) гривень витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника підлягає до задоволення.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Виходячи із вимог розумності та справедливості, враховуючи характер, обсяг, тривалість та глибину душевних страждань потерпілих, суд вважає за необхідне задовольнити цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 на їх користь моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Водночас, як вбачається з наданої суду розписки від 03 травня 2026 року, обвинувачена відшкодувала потерпілим  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 5000 (П`ять тисяч) доларів США кожному, а разом 10000 (Десять тисяч) доларів США, що станом на 03 травня 2026 року становить 439630 (Чотириста тридцять дев`ять тисяч шістсот тридцять) гривень, в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
За таких обставин, оскільки обвинуваченою в рахунок відшкодування моральної шкоди сплачено на користь потерпілих в добровільному порядку 439630 (Чотириста тридцять дев`ять тисяч шістсот тридцять) гривень, тобто по 219815 (Двісті дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень кожному, то з обвинуваченої підлягає стягненню на користь потерпілих по 696435 (Шістсот дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень (916250 грн. - 219815 грн. = 696435 грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Вирішуючи цивільні позови потерпілих у частині вимог до МТСБУ суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що обвинувачена під час події ДТП 21 жовтня 2023 року керувала автомобілем без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до пунктів 1, 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 3720-ІХ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року. Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами).
Згідно з ч.3 ст.5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
З огляду на викладене та, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася 21 жовтня 2023 року, то правовідносини по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-ІV (далі - Закон №1961-ІV), який був чинний на момен скоєння обвинуваченою ОСОБА_4 дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19 червня 2019 року № 13-24кс19 (справа № 465/4621/16-к), положення ч.1 ст.128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до МТСБУ, як юридичної особи, на яку ст.41 Закону № 1961-ІV покладено обов`язок відшкодування такої шкоди.
Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону № 1961-ІV, не є обов`язковим.
Правовий статус МТСБУ визначено в Законі № 1961-ІV. Так, за пунктом 39.1. статті 39 Закону № 1961-ІV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно з підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Оскільки цивільно-правова відповідальність обвинуваченої на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, на МТСБУ покладається обов`язок відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.
Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 21 жовтня 2023 року згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" мінімальна заробітна плата в Україні становила 6700 гривень.
Таким чином, розмір страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника не може перевищувати 80400 гривень.
Потерпілим ОСОБА_6 надано докази понесених ним витрат на поховання матері, на поминальний обід та встановлення надгробного пам`ятника в загальній сумі 117840 гривень, про що свідчать товарний чек № 4 від 22.10.2023, рахунок № 3 від 23.10.2023, рахунок № 3 від 15.01.2025, товарний чек від 15.01.2025.
Однак, витрати на поминальний обід у розмірі 9000 гривень відшкодуванню не підлягають, оскільки не охоплюються положеннями п.27.4 ст.27 Закону № 1961-ІV. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2018 у справі № 554/1793/15-ц, від 10.07.2019 у справі № 500/8418/13-ц та від 22.04.2025 у справі № 450/468/20, згідно якої витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання.
А тому з урахуванням вимог п.27.4 ст.27 Закону № 1961-ІV з МТСБУ на користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути 71400 (Сімдесят одна тисяча чотириста) гривень (80400 грн. - 9000 грн. = 71400 грн.) витрат на поховання та спорудження пам`ятника.
Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Зокрема, підпунктом "г" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІV встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону (учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом);
підпунктом "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІV визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-ІV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".
Враховуючи, що відсутні підстави, передбачені підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-ІV, цивільні позови потерпілих у частині стягнення з МТСБУ на їх користь моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування було накладено арешт на автомобіль марки "Nissan X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно вимог ст.100 КПК України.
Надані прокурором суду документи кримінального провадження № 62023240030000134 необхідно залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 15300 грн. 08 коп.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 під час судового розгляду в даному кримінальному провадженні не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили учасниками судового провадження не заявлено.
Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 369-371, 374-376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити їй покарання - 4 (Чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (Один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (Два) роки. 
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засуджену: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов  ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_4 (РНОКПП  НОМЕР_2 ) на користь  ОСОБА_7 (РНОКПП  НОМЕР_3 (Шістсот дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У задоволенні позову  ОСОБА_7 до Моторного (транспортного) страхового бюро Українипро стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-  відмовити.
Цивільний позов  ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_4 (РНОКПП  НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 37440 (Тридцять сім тисяч чотириста сорок) гривень у рахунок відшкодування витрат на поховання і спорудження надгробного пам`ятника та 696435 (Шістсот дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 71400 (Сімдесят одна тисяча чотириста) гривень витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.
В іншій частині цивільного позову  ОСОБА_6  - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави 15300 (П`ятнадцять тисяч триста) грн. 08 коп. витрат на залучення експертів.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року на автомобіль марки "Nissan X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Речові докази по справі: 
- транспортний засіб марки "Nissan X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_11 ;
- карту пам`яті "Місrо SD Good RAM 16 Gb." та оптичні носії (диски DVD-R) "Amega" 4,7 Gb. - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Документи кримінального провадження № 62023240030000134 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 (Тридцяти) днів з дня його проголошення.

С у д д я