ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року	справа № 380/799/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючого-судді	Мартинюк Віталій Ярославович	
секретар судового засідання	Клочко Наталія Сергіївна	
з участю представників сторін
від позивача - Микита Т.В.,
від відповідача - Пензов С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Малого приватного підприємства "Обрій" до Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Мале приватне підприємство "Обрій" (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Закарпатської митниці (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.01.2026, просить:
визнати протиправним та скасувати рішення викладене у листі від 15.10.2025 №7.7-2/15-01/13/9397, про відмову у поверненні помилково (надмірно) сплачених митних платежів за митними деклараціями № 25UA305030001583U9 від 12.09.2025 у розмірі 2 890 500,00 грн та №25UA305030001617U0 від 16.09.2025 у розмірі 2 898 000,00 грн;
зобов`язати підготувати висновок про поверненняз державного бюджету помилково (надміру) сплачену суму митних платежів, що були сплачені до Державного бюджету України за митною декларацією №25UA305030001583U9 від 12 вересня 2025 року у розмірі 2 890 500,00 грн та подати його до виконання до відповідного органу Державної казначейської служби України;
зобов`язати підготувати висновок про повернення з державного бюджету помилково (надміру) сплачену суму митних платежів, що були сплачені до Державного бюджету України за митною декларацією №25UA305030001617U0 від 16 вересня 2025 року в розмірі 2 898 000,00 грн. та подати його до виконання до відповідного органу Державної казначейської служби України.

Позивач у заявах по суті справи наводить такі аргументи в обгрунтування позовних вимог.
Мале приватне підприємство «ОБРІЙ», як сільськогосподарський товаровиробник, звільнено від сплати вивізного (експортного) мита в розмірі 10% на підставі абз. 3 ст. 1-1 Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур» на експорт власно вирощених соєвих бобів для технічного потреб українського походження врожаю 2024 насипом, кількістю 1814,41 тон згідно з договором №02/25 від 31.07.2025, сплаченого за митною декларацією №25UA305030001583U9 від 12 вересня 2025 року та кількістю 1810,44 тонн згідно з договором №02/25 від 31.07.2025, сплаченого за митною декларацією №25UA305030001617U0 від 16 вересня 2025 року. Уважає, що помилково сплачене вивізне мито підлягає поверненню у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем надано достатньо документів на підтвердження правових підстав, за яких він звільняється від сплати такого мита. Також зазначає, що неспроможними є покликання відповідача на Постанову КМУ від 03.10.2025, як на підставу для відмови у поверненні експортного мита, оскільки, таке право у позивача було на підставі Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур», в якому не має жодної бланкетної (відсилочної) умови (норми).

Відповідач у заявах по суті справи наводить наступні заперечення проти позову.
Додані позивачем до заяв про повернення помилково(надмірно) сплаченого ви візного (експортного мита) від 01.10.2025 №141 та №142 документи не підтверджували факт, що за митними деклараціями №25UA305030001583U9 та №25UA305030001617U0 експортувалась власно вирощена сільськогосподарська продукція, а тому відсутні підстави для їх задоволення. Так, продовжує відповідач, додані до заяви звіти про посівні площі сільгоспкультур, про збирання врожаю сільгоспкультур, та про площі та валові збори сільгоспкультур вказували виключно на засіяні позивачем площі та зібраний врожай. Однак, при цьому вказані звіти жодним чином не є доказом того факту що конкретна партія товару, який експортувався позивачем за митними деклараціями №25UA305030001583U9 та №25UA305030001617U0 є його власно вирощеною сільськогосподарською продукцією. Вказаний факт, уважає відповіда, міг бути підтверджений, зокрема, експертним висновком про походження товару, виданий експортеру Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, що в подальшому було підтверджено нормами постанови КМ України від 03 жовтня 2025 року № 1256 «Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту», яка набрала чинності 05.10.2025. 

Ухвалою суду від 02.02.2026 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.
30.03.2026 року ухвалою суду підготовче зсідання було відкладено, а строк підготовчого провадження продовжено.
Занесеною до протоколу судового засідання, ухвалою від 20.04.2026 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено такі обставини.
12.09.2025 позивачем за митною декларацією №25UA305030001583U9 було здійснено митне оформлення на експорт товар «соєві боби..» вагою (брутто/нетто) 1 814 410 кг тон, за кодом УКТ ЗЕД 1201 9000 00.
На підставі платіжної інструкції за №2347 від 12.09.2025 сплачено 2890500 грн. 00 коп. передоплати за митне оформлення.
16.09.2025 позивачем за митною декларацією №25UA305030001617U0 здійснено митне оформлення на експорт товар «соєві боби..» вагою (брутто/нетто) 1810440 кг, за кодом УКТ ЗЕД 1201 9000 00.
На підставі платіжної інструкції за №2356 від 16.09.2025 сплачено 2898000 грн. 00 коп. передоплати за митне оформлення.
Позивача звернувся до відповідача із заявами від 01.10.2025 №141 та №142 про повернення помилково (надмірно) сплаченого вивізного (експортного) мита сплаченого за вказаними митним деклараціями №25UA305030001583U9 та №25UA305030001617U0.
До згаданих заяв, на пітвердження статусу позивача як сільськогосподарського виробника було додано витяг із Державного реєстру виробників сільськогосподарської продукції від 11.09.2025, наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 28.01.2025 №376 та довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 28.08.2024 та від 09.04.2025.
Водночас, на підтвердження факту, що за митними деклараціями №25UA305030001583U9 та №25UA305030001617U0 позивачем експортувалась власно вирощена сільськогосподарська продукція, було додано: звіт про посівні площі сільгоспкультур форма №4-сг за 2024 рік, 2025 рік; звіт про збирання врожаю сільгоспкультур форми 37-сг за 2024 рік, 2025 рік; звіт про площі та валові збори сільгоспкультур за формою 29-сг за 2024 рік, 2025 рік.
За результатами розгляду вказаних заяв відповідач листом від 15.10.2025 №7.7-2/15-01/13/9397 повідомив позивача про відсутність підстав для повернення з Державного бюджету України сплаченого вивізного мита.
У цьому листі зазначено, що до прийняття законодавчих актів був відсутній механізм реалізації ЗУ №4536-ІХ, що унеможливило застосування пільги "063".

Змістом спірних правовідносин є відповідність відмови у поверненні помилково (надмірно) сплаченого вивізного мита критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Вирішуючи даний спір, суд застосував наступні норми чинного законодавства та виходив з таких мотивів.
Фундаментальні основи відносин державних органів та особи закладено у статті 19 Основного Закону України.
Так, у відповідності до частини першої цієї статті, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
У частині другій продовжується, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до положень ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України), Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення" та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства" від 16 липня 2025 року № 4536-IX, з наступними змінами та доповненнями, внесено зміни, у тому числі до Закону України "Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур", який доповнено статтею 1-1 (набрала чинності 03.09.2025).
Абзацом третім цієї статті передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.
Ключовим у даній справі є реалізація права позивача на звільнень від сплати вивізного мита власно вирощеної сльськогосподарської продукції, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно до абзацу першого підпункту 46.1. статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань (абзац другий цього ж підпункту).
Пунктом двадцятим частини першою статті 4 МК України визначено, що митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митний режим, у який вона бажає помістити товари, та до якої внесено відомості залежно від митних формальностей, встановлених цим Кодексом для митних режимів.
Митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23 ч.1 ст.4 МК України).
Як визначено п.24 ч.1 ст.4 МК України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За приписами частин першої статті 257 МК України "Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта.".
Відповідно до частини першої статті 258 Митного кодексу України "Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.".
Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що митне оформлення та митний контроль здійснюється на підставі митної декларації, яка заповнюється особою або представником такої.
Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, з наступними змінами та доповненнями, затверджено Порядок заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа.
Згідно розділу ІІ цього Порядку Графа "36" Преференція заповнюється при декларуванні товарiв, на якi встановлено вивiзне мито.
У графі, продовжується у цьому розділі, зазначається відповідно до класифікатора звільнень від сплати вивізного мита тризначний цифровий код пільги в обкладенні товару вивізним митом, передбаченої законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД і класифікованого в графі 33 МД. При відсутності відповідних пільг у графі проставляється «000».
Наказом Міністерства фінансів України "Про внесення зміни до Класифікатора звільнень від сплати вивізного мита" 05.09.2025 № 455, доповнено Класифікатор звільнень від сплати вивізного мита, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011, новою позицією: "Сільськогосподарська продукція, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, власно вирощена сільськогосподарськими товаровироб-никами, а також членами сільсько-господарських кооперативів"; код пільги "063". 
Відтак, на час здійснення митного офрмлення 12.09.2025 та 16.09.2025 на підставі №25UA305030001583U9 та №25UA305030001617U0, позивач мав можливість на підставі наведених норм законодавства у графах 36 цих декларацій визначити код пільги "063" однак цього не зробив (Графи 36 заповнено кодами "000").
Відповідно до частин 1 статті 269 МК України за письмовим зверненням декларанта та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.
Згідно положень ч.7 ст.269 МК України, порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, з наступними змінами та доповненнями, затверджено Положення про митні декларації (далі – Положення № 450).
Абзацом першим пункту 37 Положення 450 встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:
- подання з метою сплати митних платежів у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової декларації та оформлення її митним органом;
- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;
- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.
Згідно із абзацом другим цього ж пункту передбачено, що несення змін до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування, продовжується, його електронний примірник з використанням електронного підпису посадової особи митного органу чи електронної печатки митного органу, які базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, вноситься до систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається Держмитслужбою ДПС згідно з пунктом 32 цього Положення.
Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.
Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:
- необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;
- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;
- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;
- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.
Тобто, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.
На підставі системного тлумачення статті 46 Податкового кодексу України, статей 257, 267, 269 Митного кодексу України, а також з урахуванням приписів підзаконних нормативно-правових актів, суд вказує, що, до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації, відмова митного органу не може ґрунтуватися на підставі того, що це стосується перерахунку митних платежів. Вирішення питання перерахунку митних платежів є наслідком наявності або відсутності підстав для внесення таких змін. Відтак, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесені таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення. 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 809/984/18 (постанова від 23 листопада 2020 року).
Гарантованим, наведеними нормами, правом на виправлення відомостей у митних деклараціях (графи 36) позивач не скористався.
Як наслідок, враховуючи те, що позивач не скористатався наданою законодавством преференцією шляхом визначення у Графах 36 згаданих декларацій коду пільги "063" та в подальшому виправлення такої помилки, у суду відсутні правові підстави констатувати факт помилковості (надмірності) сплати вивізного мита.
При цьому, обраний позивачем спосіб захисту буде покладати на суд не властиві та не визначенні чинним законодавством повноваження суду митного контролю - перевірка правильності застосування декларантом преференцій, а не надання правової оцінки правомірності здійснення такого контролю, що у свою чергу порушватиме конституційний принцип "розподілу влад".
Поряд з цим, суд звертає увагу, що хоч мотиви спірного рішення відповідача, відрізняються від наведених судом, однак це не може бути достатньою підставою для визнання його протиправним оскільки таке за своїм висновком є правильним у спірних правовідносинах. 
Підсумовуючи викладене, суд уважає що відповідач приймаючи спірне рішення діяв у відповідності до наведених норм, а тому підстав для визнання його протиправним немає.
Більше того, на переконання суду, позивач обрав інший спосіб реалізації та як наслідок захисту свого права на преференцію ніж передбачений наведеними нормами.

При цьому, аргументам та запереченям сторін, як і доказам, щодо наявності правових підстав для застосування згаданої вище преференції, як то статус позивача, відповідність товару для застосування пільги, судом не надається оцінка з урахуванням наведених мотивів, у тому числі, через те що первинно рішення щодо можливості надання такої приймається митним органом під час здійснення митних процедур.

Враховуючи те, що підстави для визнання протиправним спірного рішення відсутні, необгрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

За таких обставин, суд уважає вимоги позивача необгрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити з позивача оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне рішення складено 28 квітня 2026 року.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович