Єдиний унікальний номер 205/18150/25
Номер провадження2-а/205/66/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року 
м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:
01.12.2025 року через систему «Електронний суд» до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення. 
Позов обґрунтовано тим, що 21.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ТЦК) ОСОБА_2 винесено постанову № R21003022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП за неприбуття до ТЦК за повісткою в липні 2025 року. Позивач вважає постанову про притягнення його до відповідальності неправомірною та незаконною, оскільки вона винесена без дослідження суб`єктивної сторони правопорушення та за відсутності доказів. Позивач зазначив, що не отримував жодної повістки від початку оголошення воєнного стану в Україні, при цьому у Резерві плюс є відомості, що позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2013 року. Також ОСОБА_1 вказав, що не перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто особа, яка винесла постанову, не є суб`єктом, який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно позивача. Постанова має містити опис обставин, встановлених при розгляді справи, однак, оскаржувана постанова такій вимозі не відповідає. Окрім того, згідно з відомостями з Резерв+ позивача викликали за повісткою до ТЦК на липень 2025 року, а постанова винесена 21.11.2025 року, тобто з пропуском строку притягнення до адміністративної відповідальності, встановленого ст. 38 КУпАП.
На підставі викладеного просить скасувати постанову № R21003022 від 21.11.2025, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.02.2026 року адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з її отримання для подання відзиву на позов.
16.02.2026 року від представника відповідача Базакуц О.І. надійшов відзив на позов, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заперечення обґрунтовано тим, що позивач перебуває на військовому обліку не за місцем реєстрації, не має висновку ВЛК, у порушення вимог чинного законодавства жодного разу не звернувся до ТЦК для оновлення даних. У зв`язку з його неявкою за повісткою у відповідача були підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 21.11.2025 року від позивача через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста була отримана заява, у якій ОСОБА_1 зазначив, що не оспорює допущене порушення та згодний з притягненням його до адміністративної відповідальності. 21.11.2025 року при подачі заяви позивач уточнив дані та надав адресу електронної пошти, на яку відповідно до ст. 279-9 КУпАП йому була направлена оскаржувана постанова. Таким чином, позивач пропустив строк для оскарження постанови. На підставі викладеного просить у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити.
17.02.2026 року від представника позивача Дідик А.О. надійшла відповідь на відзив, у якій заперечувала проти аргументів відповідача, наведених у відзиві на позов. Заперечення обґрунтовано тим, що відповідач посилається на заяву ОСОБА_1 , у якій останній погодився на притягнення до адміністративної відповідальності, однак, в матеріалах справи така заява відсутня. При цьому, позивач не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідач не надав доказів вручення або направлення позивачу повістки про виклик, а також акту відмови від отримання повістки. На підставі викладеного просить позов задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку задоволення позову з огляду на таке.
У ході судового розгляду встановлено, що згідно з даними, наданими сторонами, ОСОБА_1 , хоча з 2013 року має зареєстроване місце проживання в Новокодацькому районі міста Дніпра, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Судом встановлено, що постановою № R21003022 від 21.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, яка була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
 
Зі змісту постанови встановлено, що правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
 
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
 
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
 
Таким чином, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 має право розглядати та притягувати до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП. Посилання позивача на те, що він не перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 спростовано матеріалами справи.
 
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
 
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Закон № 3543-XII), Порядком організації та ведення військового обліку призовників, і військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року.
 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
 
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
 
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
 
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи й організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
 
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
 
Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту,за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
 
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
 
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.
 
Оскаржувана постанова не містить даних у зв`язку з чим було викликано позивача до ТЦК та на яку дату. 
 
Позивач заперечує, що йому було відомо про виклик до ТЦК, оскільки повістку йому не вручали, за місцем проживання повістка також не надходила.
 
Відповідач доказів повідомлення ОСОБА_1 про виклик до ТЦК не надав, дату, на яку позивача було викликано до ТЦК не зазначив.
 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Склад адміністративного правопорушення – це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що визначають діяння (дію чи бездіяльність) як адміністративне правопорушення (проступок). Елементами складу адміністративного правопорушення є: об`єкт, об`єктивна сторона; суб`єктивна сторона; суб`єкт.
 
Зокрема, суб`єктивна сторона, тобто вина – психічне ставлення суб`єкта до вчиненого ним правопорушення і до шкідливих наслідків, які настали чи могли б настати.
 
Отже, відповідачем не доведено, що позивача було викликано до ТЦК.
 
При цьому, посилання представника відповідача у відзиві на позов про те, що відповідач не заперечував проти притягнення його до відповідальності, не підтверджено доказами.
 
Окрім того, відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
 
Враховуючи викладене, строк притягнення до адміністративної відповідальності за неявку за повісткою до ТЦП починається з дати неявки, однак, оскаржувана постанова та докази, наявні в матеріалах справи не містять даних про дату, на яку було викликано позивача до ТЦК, що унеможливлює перевірку судом строку притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.
 
Враховуючи викладене, відповідачем не доведено, що позивач дійсно здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки не доведена наявність суб`єктивної сторони правопорушення. 
 
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
 
На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що постанова № № R21003022 від 21.11.2025 року, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі – закриттю.
 
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір у розмірі 1 404.32 грн. (за подання позову та заяви про забезпечення позову) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 77, 78, 90, 229, 242-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 38, 126, 245, 251-252, 280 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову № R21003022 від 21.11.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 404,32 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Н.Г.Остапенко