Справа № 585/1826/26 
Номер провадження 1-кп/585/340/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 12026205500000076 про обвинувачення: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Артюхівка Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого працівником ТОВ «ТАЛАН ПРОМ», в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху визначаються Законом України «Про дорожній рух».
Основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами визначено у ст. 15 Закону.
Зокрема, відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами».
Отже, посвідчення водія є офіційним документом, що підтверджує право його власника на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Але, у порушення вимог закону, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян за наступних обставин.
Так, у невстановлений день та час, орієнтовно у серпні 2024 року, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем ніс службу на території Донецької області, не будучи особою, яка має право на керування транспортними засобами і не маючи посвідчення водія встановленого зразка, яке підтверджує право особи на керування транспортними засобами визначеної категорії, але бажаючи отримати таке посвідчення, знайшов у соціальній мережі «Facebook» оголошення від невідомої особи про виготовлення водійських посвідчень, зв`язався з нею через мобільний додаток та за грошову винагороду замовив цій особі виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я, з метою подальшого його використання шляхом пред`явлення при перевірці документів представниками влади створення у них враження правомірного керування транспортними засобами.
У подальшому, за винагороду від невідомої особи ОСОБА_3 отримав пластикову картку, яка зовні мала вигляд водійського посвідчення встановленого зразка, мала його фото, прізвище ім`я по батькові та дату народження, написи нібито відкритих категорій: «А» і «В», серійний номер: НОМЕР_2 ; вказівку на орган, що його видав: ТСЦ 1242 з датою видачі та датою закінчення строку дії.
Зазначене посвідчення ОСОБА_3 залишив собі, зберігав при собі з моменту придбання для використання в якості документу, який надає право керувати транспортними засобами категорії «А», «В».
10.04.2026 року близько 13 години, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по автодорозі Р-60 у напрямку села Андріяшівка, заїхав на контрольно-пропускний пункт № 1433, де під час процедури перевірки документів надав (пред`явив) поліцейському, а саме працівнику сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 придбане підроблене посвідчення водія, видаючи його за справжнє, тим самим створюючи враження законності пересування на транспортному засобі та наявності права керувати транспортним засобом.
При перевірці документів 0.04.2026 року дії ОСОБА_3 щодо використання підробленого посвідчення водія були викриті працівниками поліції, а сам документ вилучено.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-26/6085-ДД від 20.04.2026 року за результатами проведеної судової технічної експертизи документів Бланк посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 1242, дата видачі 19.08.2024 року, не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни виробника - Україна.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_3 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
ОСОБА_3 вчинив дії, передбачені диспозицією ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Позиція сторони обвинувачення
Прокурор у судових дебатах висловив думку, що стороною обвинувачення вина ОСОБА_3 доведена повністю. З урахуванням особи обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, просив призначити покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати. Стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні. Долю речових доказів вирішити відповідно вимог ст. 100 КПК України.

Позиція сторони захисту.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному розкаявся і дав показання, що йому потрібне було посвідчення водія, щоб їздити зі служби додому на власному автомобілі. Знав, що потрібно було навчатися в автошколі, але проходив військову службу і такої можливості не було. Оголошення про можливість отримати посвідчення водія знайшов у «Фейсбук», зв`язався по телефону з невідомою особою, відправив йому необхідні документи. У серпні 2024 року (через 14 днів) поїхав у м. Дніпро і при зустрічі з цим незнайомим чоловіком, передав йому 17 чи 19 тисяч гривень, а він передав йому посвідчення та повідомив, що воно з`явиться в застосунку «Дія». Проте в застосунку воно так і не з`явилося, тому він зрозумів, що посвідчення підроблене. У квітня 2026 року на блокпосту біля с. Андріяшівка надав це посвідчення на перевірку. Коли поліцейські перевірили, то з`ясувалось, що воно видане на ім`я невідомої йому дівчини із Закарпатської області.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі викладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у формі прямого умислу у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документа), стороною обвинувачення доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом. 
При призначенні покарання суд враховує обставини, визначені ст. 65 КК України.
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що ОСОБА_3 визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд приймає до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого, наявність декількох пом`якшуючих обставин. При цьому суд враховує також особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий (а.с.30), позитивно характеризуються за місцем проживання та місцем роботи (а.с.25,37), згідно довідки КНП СОР «ОКСЛ» № 01-34/2123 від 22.04.2026 року за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався (а.с.32).
Отже, суд приходить висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у межах санкції статті - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
До вступу вироку в законну силу, враховуючи вид призначеного покарання, суд вважає за можливе ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.
Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/119-26/6085-ДД від 20.04.2026 року у розмірі 3850 грн. 88 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України. 
Речові докази по справі: бланк посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 1242, дата видачі - 19.08.2024 у спец-пакеті № 3651079, оптичний носій типу DVD-R з відео файлами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12026205500000076.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (отримувач коштів: ГУК Сум.обл./Роменська МТГ/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37970404, Номер рахунку (IBAN): UA038999980313040115000018548 «Інші надходження») витрати за проведення експертизи № СЕ-19/119-26/6085-ДД від 20.04.2026 року у розмірі 3850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 88 коп.
Речові докази по справі: бланк посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 1242, дата видачі - 19.08.2024 у спец-пакеті № 3651079, оптичний носій типу DVD-R з відео файлами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12026205500000076.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  ОСОБА_1