СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Харків Справа №922/3030/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,
за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,
за участю представників:
позивача – Бенденжук Л.О., посвідчення №2662 дійсне до 31.12.2030 року, витяг з ЄДР;
відповідача – Крамчанінова О.В. (керівник підприємства, особисто);

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали справи за апеляційною скаргою відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Індустріальний» (вх.№610Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 року у справі №922/3030/25,
за позовом Харківської міської ради, м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Індустріальний», м.Харків,
про стягнення 712494,83 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року позивач - Харківська міська рада, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Індустріальний» (надалі - відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 712494,83 грн за використання земельної ділянки загальною площею 0,1049 га по вул. Косарєва, 14 у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:03:021:0501 за період з 01.11.2019 року по 10.03.2021 року, а також суму судового збору у розмірі 10687,42 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 року у справі №922/3030/25 (повний текст складено 05.01.2026 року, суддя Жигалкін І.П.) позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Індустріальний» (просп. Байрона, 136/8, м. Харків, 61162, код ЄДРПОУ: 39966950) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ: 04059243) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 712494,83 грн за використання земельної ділянки по вул. Косарєва, 14 у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:03:021:0501 за період з 01.11.2019 року по 10.03.2021 року, а також суму судового збору у розмірі 10687,42 грн.
Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:
- визнати поважними причини неподання доказів у суді першої інстанції;
- прийняти та долучити до матеріалів справи подані ТОВ «Торговий дім «Індустріальний» докази;
- рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 року у справі №922/3030/26 скасувати;
- прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі; 
- відшкодувати за рахунок позивача на користь відповідача суму сплаченого судового збору.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що спірні правовідносини були частиною офіційної процедури оформлення та викупу земельної ділянки. При цьому саме відповідач ініціював придбання ділянки та жодним чином не ухилявся від оформлення прав, повністю оплатив земельну ділянку і право власності належним чином зареєстровано. Скаржник вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення не досліджено спеціальні характеристики земельної ділянки, які прямо впливають на економічну оцінку користування нею, а також не враховано дані державного земельного кадастру про правовий режим ділянки та її обмеження.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 року відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Індустріальний» на рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 року у справі №922/3030/25. Встановлено строк протягом якого позивач має право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протягом якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання на 20.04.2026 року і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3030/25.
Вказана ухвала суду була направлена учасникам справи до електронного кабінету користувача у підсистемі електронний суд і доставлена їм 31.03.2026 року.
03.04.2026 року матеріали справи №922/3030/25 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№4361 зареєстровано 20.04.2026 року), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
У судовому засіданні 20.04.2026 року після заслуховування позицій сторін по справі, протокольно оголошено перерву до 21.05.2026 року.
28.04.2026 року відповідач надав додаткові письмові пояснення (вх.№4761), в яких зазначає, що між позивачем та відповідачем в період з 01.11.2019 року по 10.03.2021 року існували правовідносини пов`язані з викупом земельної ділянки, що були ініційовані відповідачем та схвалені позивачем. Зокрема вчинялись дії по формуванню земельної ділянки як об`єкта правовідносин, сплаті авансового внеску, придбання земельної ділянки, підписання договору, тощо. Зокрема, користування земельною ділянкою ТОВ «Торговий дім «Індустріальний» без укладеного договору оренди землі було зумовлене розпочатою процедурою щодо викупу земельної ділянки, породження учасниками правовідносин певних цивільних прав та обов`язків, тобто укладення договору купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки, який в подальшому був укладений, вважаємо, що спірне майно не може вважатися набутим чи збереженим відповідачем без достатніх правових підстав, а тому підстави для застосування статті 1212 Цивільного кодексу України відсутні. 
21.05.2026 року розгляд справи продовжено та представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги у повному обсязі і наполягав на її задоволенні. Представник позивача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві. 
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. 
Щодо клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів, колегія суддів зазначає наступне.
Частина 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Так, на території України запроваджено воєнний стан на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, що підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (з оновленнями та доповненнями), в місті Харкові в період з 24.02.2022 року по 15.09.2022 року велися активні бойові дії; в період з 15.09.2022 року – територія можливих бойових дій.
ТОВ «Торговий дім «Індустріальний» зареєстровано та здійснює діяльність в місті Харкові, проспект Байрона, 136/8, що підтверджується відповідною випискою.
Як вказує відповідач, у березні 2022 року, у зв`язку з воєнними діями та військовою агресією Російської Федерації проти України, сталися вибухи за місцезнаходженням офісного приміщення яке зареєстровано юридичною адресою ТОВ «Торговий дім «Індустріальний». До СБУ в Харківській області подано заяву про кримінальне правопорушення на підставі чого відкрито досудове розслідування, згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження: 22022220000002709. Відповідача визнано потерпілим, а його майно знаходилося в пошкодженому, частково зруйнованому стані.
Для збереження документації, яку не було втрачено при руйнуванні будівлі, було укладено договір зберігання документів від 30.06.2023 року з адвокатом Пигель Л.І., відповідно до якого по акту приймання-передачі ТОВ «Торговий дім «Індустріальний» передало адвокату Пигель Л.І. документацію на збереження за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Жирівка, вул. Кішова, руд. 15.
Оскільки, у зв`язку з воєнними діями документація відповідача знаходилася на відповідальному зберігання в іншому місті України, ТОВ «Торговий дім «Індустріальний» 04.09.2025 року тобто у найкоротший час після відкриття провадження у справі надіслало листа адвокату Пигель Л.І. з проханням повернути документацію. 15.09.2025 року адвокат Пигель Л.І. повідомила, що у неї на даний момент відсутня технічна можливість повернути документи. При цьому документи були повернуті з відповідального зберігання 31.12.2025 року, що підтверджується актом повернення документації до договору відповідального зберігання. Разом з тим, оскаржуване рішення прийнято 05.01.2026 року. 
Колегія суддів вважає, що причини неподання доказів до суду першої інстанції є поважними, а самі докази істотними для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню, а докази долученню до матеріалів справи (розгляд якої здійснювався судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи).
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї та письмових поясненнях доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2025 року №438684100 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 484,4 кв.м по вул. Косарєва, 14 у м. Харкові зареєстроване з 24.10.2016 року по теперішній час за ТОВ «Торговий дім «Індустріальний» на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта, серія та номер: ХК143162632472, виданої 20.09.2016 року Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради; договору купівлі продажу від 17.11.2015 року №1847; висновку ТОВ «Інвест-Проект» №23.08-01/16 від 23.08.2016 року; технічного паспорту ТОВ «Інвест-Проект» від 26.08.2016 року. 
Земельна ділянка, площею 0,1049 га, з кадастровим номером 6310138200:03:021:0501, що розташована на території Індустріального (колишня назва – Орджонікідзевський) району м. Харкова за адресою: вул. Косарєва (колишня назва – вул. Соколова), 14, сформована та здійснено 18.03.2014 року державну реєстрацію, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Відповідно до інформації, наданої ГУ ДПС у Харківській області №15837/5/20-40-04-07-12 від 22.07.2025 року ТОВ «ТД «Індустріальний» у 2019-2020 роках, січні-лютому 2021 року плату за землю не нараховувало і не сплачувало.
Позивач зазначає, що відповідач, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форм власності, належним чином не оформив правовідносин щодо користування земельною ділянкою, тобто договір оренди земельної ділянки по вул. Косарєва, 14 в м. Харкові між Харківською міською радою та відповідачем не укладено. Відповідно, орендна плата за володіння і користування вказаною земельною ділянкою відповідачем на користь позивача не сплачувалась.
Розрахунок безпідставно збережених коштів за використання ТОВ «ТД Індустріальний» земельної ділянки площею 0,1049 кв.м (0,1049 га), кадастровий номер 6310138200:03:021:0501, у період з 01.11.2019 року по 10.03.2021 року складає 712494,83 грн. Зазначений розрахунок здійснено на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.08.2019 року №1324/0/45-19 та від 19.06.2025 року №НВ-9967827232025.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14 Конституції України).
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 Земельного кодексу України).
Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України «Про оренду землі»).
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України).
Користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1ст.190 ЦК України).
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч.ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України).
Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України).
За умовами частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Визначаючи суть і характер правовідносин, які виникли між сторонами, то згідно чинного законодавства України зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні. Позадоговірні зобов`язання можуть бути деліктними або безделіктними.
Наразі відсутність укладеного між Харківською міською радою та відповідачем договору оренди земельної ділянки у спірний період та/або іншого договору виключає договірні зобов`язання.
Відсутність неправомірних дій (бездіяльності) відповідача означає відсутність господарського правопорушення (протиправних дій), і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання.
Так, з матеріалів справи вбачається, що фактичний вступ відповідача у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству. А саме, в результаті укладення договорів купівлі-продажу житлової будівлі, котра зареєстрована належним чином в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, посвідчення цього договору в нотаріальному порядку, його державної реєстрації.
Відсутність деліктних зобов`язань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків (в т.ч. упущеної вигоди), адже необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт (господарське правопорушення). Зокрема ст.ст. 22, 1166 ЦК України унормовано, що необхідною умовою відповідальності у вигляді стягнення шкоди є саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність. Аналогічно ст.ст.216, 224, 225 ГК України визначено, що необхідною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення.
Неможливості застосування норм законодавства, що регулюють відшкодування збитків саме у вигляді упущеної вигоди ст.22, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України та ін. Упущена вигода згідно п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України є різновидом збитків. Упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності. Тобто, до упущеної вигоди, як різновиду збитків, в повній мірі застосовуються вимоги названих вище норм права, в т.ч. в частині необхідності наявності умов застосування у вигляді делікту (господарського правопорушення). Тобто, спірні правовідносини, які виникли між сторонами кваліфікуються як бездоговірні та безделіктні.
Спірні правовідносини охоплюються регулюванням ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Як вбачається зі змісту цих норм вони підлягають застосованою в т.ч. у відносинах, які не місять ознак делікту. Так, ч.2 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.
З аналізу змісту норм ст.ст. 1212-1214 ЦК України, абз.4 ч.1 ст.144, абз.5 ч.1 ст.174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.
Суд першої інстанції встановив, що в даному випадку наявні усі три названі ознаки.
По-перше, відповідач зберіг (заощадив) у себе майно (кошти), котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою площею 0,1049 га по вул. Косарєва, 14 у м. Харкові.
Збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю літ. "А-1"по вул. Косарєва, 14 у м. Харкові у м. Харкові на сформованій земельній ділянці, як об`єкта цивільних прав. 
Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набута відповідачем будівля будучи згідно ст. 181 ЦК України нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою. Тому передача відповідачеві права власності на будівлю та визначення меж і конфігурації земельної ділянки автоматично призвело до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля.
Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. У результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. 
Визначаючи розмір безпідставно збережених коштів суд, врахуванню підлягає рішення 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 року №1474/19 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018», яким затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 рік. Вказана технічна документація застосовується для визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок з 01.01.2020 року по теперішній час.
06.07.2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 року №753 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок», затвердженої постановою КМУ від 03.11.2021 року №1147, яка передбачає, зокрема, що витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
Форма витягу від 19.06.2025 року №HB-9967827232025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки в повній мірі відповідає додатку №17 до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року №1147.
Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.
Через відсутність витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі за кожен рік окремо та наявністю лише витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.06.2025 року Харківською міською радою нормативна грошова оцінка у спірний період була визначена з урахуванням вимог саме ст.289 ПК України, шляхом здійснення арифметичних дій (ділення).
У пункті 51 постанови Верховного Суду від 29.05.2020 року у справі №922/2843/19 зазначено, що чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі. Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.
Відтак, для розрахунку коштів за період з 01.01.2020 року Харківською міською радою було використано Витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 19.06.2025 року №НВ-9967827232025.
При цьому, сам розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за періоди 2020-2025 років не змінювався, оскільки у м. Харкові з 01.01.2020 року діє Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 рік, лише відбувалась її індексація, що і було враховано Харківською міською радою при здійсненні розрахунку.
Відповідно до п.289.2. ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Згідно із п.289.3. ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0, 2021 рік - 1,1, 2022 рік - 1,15, 2023 рік - 1,051, 2024 рік -1,12. 
Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення.
У даному випадку, оскільки витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки отримано Харківською міською радою в 2025 році, для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки потрібно поділити розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаний у витязі, на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310138200:03:021:0501 загальною площею 0,1049 га по вул. Косарєва, 14 у м. Харкові у 2020-2021 роках становила 7298251,87 грн. 
По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.
По-третє, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача, оскільки власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Згідно ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.
Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати останнім за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію «виправдане очікування», що є загальновизнаною в т.ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у пунктах 69-71, 75, 78, 90-94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц зі спору, що виник з подібних правовідносин, сформульовано такі висновки щодо застосування положень статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України та статей 120, 125 Земельного кодексу України:
« 69. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
70. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі №6-3090цс15).
71. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі №6-88цс13).
75. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України).
78. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).
90. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
91. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
92. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
93. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).
94. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України».
Також, ухвалюючи постанову від 05.08.2022 року у справі №922/2060/20 (предмет позову - стягнення на користь міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати), судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформувала, зокрема, такі уточнюючі правові висновки: з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
У постанові Верховного Суду від 31.10.2023 року у справі №922/606/23, правовідносини в якій є подібними до правовідносин, що виникли у справі, яка розглядається зазначено таке:
« 26. Верховний Суд зазначає, що зі змісту глави 15, статей 120, 125 ЗК України та положень статті 1212 ЦК України вбачається, що за весь період з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна аж до моменту оформлення його власником прав на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними».
Конкретні обставини даної справи, зокрема фактичне користування відповідачем земельною ділянкою, беручи до уваги, що земельна ділянка перебуває у комунальній власності позивача, а безоплатне використання землі суперечить нормам права та ослаблює економічні основи територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради, слід дійти висновку, що позивач як власник спірної земельної ділянки мав отримати плату за використання спірної земельної ділянки, однак таку плату не отримав.
Таким чином, внаслідок безоплатного використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради була позбавлена можливості отримати кошти за її використання, що має наслідком порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача щодо неодержаних коштів за землю і це свідчить про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.
Разом з тим, судом не надано належної оцінки тому, що відповідач вживав заходів щодо оформлення права власності на земельну ділянку.
Так, рішенням Харківської міської ради від 19.08.2020 року №2241/20 надано дозвіл на продаж земельної ділянки ТОВ «Торговий Дім «Індустріальний» кадастровий номер 6310138200:03:021:0501 по вул. Косарєва, 14, м. Харків.
У подальшому, між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення авансового внеску №36/20 від 26.05.2020 року, засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А. (зареєстровано в реєстрі за №473). Цей договір зареєстровано в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів про внесення авансового внеску від 26.05.2020 року за №36/20. Факт реєстрації засвідчено підписом керівника Департаменту земельних відносин.
Відповідно до умов вказаного договору відповідач на підставі рішення 35 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.04.2020 року №2099/20, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6312618902020 від 17.02.2020 року вносить, а позивач приймає авансовий внесок в рахунок оплати ціни земельної ділянки по вулиці Косарєва, 14 у Індустріальному районі міста Харкова. Загальна площа земельної ділянки 0,1049 га. Кадастровий номер земельної ділянки 6310138200:03:021:0501.
Розмір авансового внеску становить 218971,53 грн, що складає 3% вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки. Авансовий внесок сплачується в строк не пізніше 10 календарних днів з дня нотаріального посвідчення цього договору (п.п.2.1, 2.2 договору авансового внеску).
Після сплати відповідачем авансу, позивач зобов`язався забезпечити проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до діючого законодавства України, а також внести на розгляд пленарного засідання Харківської міської ради питання продажу земельної ділянки (п.п.3.1-3.3 договір авансового внеску).
Відповідач на виконання умов договору авансового внеску сплатив авансовий внесок в розмірі 218971,53 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» №1298 від 02.06.2020 року.
Після сплати покупцем авансу, вказаного у п.2.1. цього договору, покупець подає продавцю для підготовки рішення Харківської міської ради про продаж земельної ділянки, вказаної в розділі 1 цього договору, наступні документи: землевпорядну документацію щодо формування земельної ділянки (у разі якщо право комунальної власності на сформовану земельну ділянку не зареєстровано); копію платіжного доручення про сплату авансового внеску (п.3.2. договору авансового внеску).
Після надходження авансового внеску, вказаного у п.2.1. договору та подання покупцем всіх документів необхідних для підготовки рішення Харківської міської ради питання продажу земельної ділянки, вказаної в розділі 1 цього договору виноситься на розгляд пленарного засідання Харківської міської ради (п.3.3. договору).
Після прийняття рішення Харківською міською радою про продаж земельної ділянки, продавець укладає з покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки, зазначеної у розділі 1 цього договору (п.3.4. договору авансового внеску).
Грошові кошти, які перераховуються покупцем відповідно до п.2.1. цього договору, є авансовим внеском, який сплачується в рахунок оплати ціни земельної ділянки зазначеної у розділі 1 цього договору, про що зазначається у договорі купівлі-продажу земельної ділянки (п.3.5. договору авансового внеску).
За умовами пункту 4.1., договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та діє до укладання договору купівлі-продажу між продавцем та покупцем.
Доказів розірвання зазначеного договору матеріали справи не містять.
Таким чином, позивач взяв на себе зобов`язання продати відповідачу земельну ділянку, на якій розташовані об`єкти нерухомості, що належить відповідачу на праві власності, та отримав авансовий платіж.
Тобто, з моменту укладення договору про внесення авансового платежу, позивач не мав на меті передавати зазначену земельну ділянку в оренду та отримувати за її користування дохід у вигляді орендної плати, а мав намір отримати дохід від її продажу та прийняв на себе зобов`язання щодо її продажу, які зафіксовані у договорі про внесення авансового внеску за №36/20 від 26.05.2020 року.
Матеріали справи свідчать, що користування відповідачем земельною ділянкою без укладеного договору оренди землі (з моменту укладення договору про внесення авансового платежу) було зумовлене метою забезпечення породження учасниками правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, тобто укладення договору купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки.
Починаючи з 03.06.2020 року – з моменту укладення договору про внесення авансового внеску і його внесення, між сторонами склались відносини щодо відчуження земельної ділянки, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України. 
Під час розгляду цієї справи встановлено, що відповідачем вживалися необхідні заходи щодо оформлення права власності на земельну ділянку у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно, а саме укладено договір про внесення авансового внеску, сплачено авансовий внесок та надавались документи з метою подальшого оформлення правовідносин.
Разом з тим, Харківською міською радою у строки, які відповідають критеріям розумності, не було укладено договір щодо відчуження вказаної земельної ділянки, відсутні відомості що з боку відповідача чинились перешкоди, зокрема з підстав не подання відповідачем необхідних документів (їх неповноти). Додатково судом не встановлено, а позивачем не доведено факту зволікання або ухилення відповідача щодо укладення договору купівлі-продажу землі, або зловживання своїми правами у період з моменту укладення договору про внесення авансового внеску.
Так, якщо судами буде встановлено, що покупець в межах правовідносин, пов`язаних з відчуженням земельної ділянки комунальної форми власності діяв належним чином відповідно до встановлених актами цивільного законодавства та договором правил поведінки, які відповідають критеріям розумності, добросовісності, справедливості, а натомість дії продавця таким критеріям не відповідали, то така особа (продавець) мала право розраховувати на стягнення з покупця на свою користь суми безпідставно збережених коштів за фактичне користування вказаною ділянкою не в розмірі орендної плати, а в розмірі земельного податку, право на отримання якого було би нею отримано за результатами реалізації сторонами договору своєї правомірної поведінки.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 04.08.2021 року у справі №922/3507/20 та у постанові від 15.10.2019 року у справі №922/1379/18.
З огляду на викладене невірними є розрахунки Харківської міської ради безпідставно збережених коштів у вигляді розміру орендної плати починаючи з 03.06.2020 року. 
Судова колегія також зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року по справі №925/230/17 зазначила, що зобов`язання сплачувати земельний податок – є податковим зобов`язанням. Чинне законодавством України прямо передбачає суб`єктів владних повноважень, які мають виключне право звертатися до суду про стягнення податків (в тому числі земельного податку), натомість рада не є таким суб`єктом. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2019 року у справі №922/1500/18 та від 31.10.2019 року у справі №916/1134/18).
Крім того, відповідно до п.14.1.156. Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). 
У поданому позові Харківською міською радою заявлена до стягнення сума, розрахована на підставі вихідних даних щодо розрахунку розміру орендної плати, тоді як сума земельного податку розраховується, виходячи з інших даних. До того ж стягнення земельного податку не належить до повноважень міської ради. 
З огляду на встановлені у даній справі обставини, то в задоволені позовних вимог про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 0,1049 га по вул. Косарєва, 14 у м.Харкові з кадастровим номером 6310138200:03:021:0501 за період з 03.06.2020 року по 10.03.2021 року слід відмовити. 
Натомість, позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 0,1049 га по вул. Косарєва, 14 у м.Харкові з кадастровим номером 6310138200:03:021:0501 за період з 01.11.2019 року по 02.06.2020 року включно підлягають задоволенню, оскільки в цей період з боку відповідача мало місце фактичне користування земельною ділянкою для розміщення належного йому майна. При цьому договір оренди земельної ділянки укладено не було і кошти у вигляді орендної плати за користування відповідною земельною ділянкою не сплачувались. Колегія суддів вважає, що за період з 01.11.2019 року по 02.06.2020 року між позивачем та відповідачем у відповідності до ст.1212 Цивільного кодексу України виникли кондикційні правовідносини, в силу яких відповідач зобов`язаний повернути позивачу кошти, збережені ним у результаті несплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою належною позивачу без оформлення такого права належним чином.
Враховуючи наявність в матеріалах справи необхідних первинних даних встановлено, що розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 0,1049 га по вул. Косарєва, 14 у м.Харкові з кадастровим номером 6310138200:03:021:0501 за період з 01.11.2019 року по 02.06.2020 року складає 309181,42 грн і саме в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта щодо не дослідження спеціальних характеристик земельної ділянки, які прямо впливають на економічну оцінку користування нею, а також на не врахування даних державного земельного кадастру про правовий режим ділянки та її обмеження, оскільки базою для розрахунку є нормативна грошова оцінка земельної ділянки і відповідний витяг, які наразі є чинними.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на викладене, дослідивши обставини справи та оцінивши докази у справі в їх сукупності, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні не відповідають, встановленим обставинам справи. Вказане згідно із приписами ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування такого рішення з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають перерозподілу відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України за принципом пропорційності задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п.2 ст. 275, ст. 277, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Індустріальний» задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 року у справі №922/3030/25 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Індустріальний» (просп. Байрона, 136/8, м. Харків, 61162, код ЄДРПОУ: 39966950) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ: 04059243) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 309181,42 грн та 4637,27 грн судового збору.
В решті позову відмовити.

Стягнути з Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, код ЄДРПОУ: 04059243) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Індустріальний» (просп. Байрона, 136/8, м. Харків, 61162, код ЄДРПОУ: 39966950) 9075,22 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 01.06.2026 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук