Справа№534/88/26
Провадження №1-кп/534/9/26

ВИРОК
Іменем України
06 травня 2026 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025175520000295 від 19.11.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горбані, Козельщинського району, Полтавської області, громадянина України, пенсіонера, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 249 КК України,
встановив:
1. До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
2. Близько 15 год 00 хв 19.11.2025 (більш точного часу досудовим розслідуванням не установлено) ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, прибув до Кам`янського водосховища річки Дніпро поблизу водозабірної станції по вул. Соборна м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, за координатами Coogle Maps 49.009866, 33.583620.
3. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Кам`янського водосховища річки Дніпро поблизу водозабірної станції м. Горішні Плавні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів, використовуючи заздалегідь підготовлене заборонене знаряддя лову - дві ліскові сітки (довжиною 50 м, висотою 1,5 м, розміром вічка 45х45 мм кожна), за допомого гумового човна «Avalon», здійснив незаконний вилов риби, після чого близько 15 год 50 хв 19.11.2025 був виявлений працівниками поліції відділу поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
4. Таким чином, ОСОБА_4 у результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову - дві ліскові сітки (довжиною 50 м, висотою 1,5 м, розміром вічка 45х45 мм кожна), за допомого гумового човна «Avalon», порушив вимоги підпункту 1 пункту 1 розділу IV «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №700 від 19.09.2022.
5. Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 незаконно добув рибу різних видів в кількості 80 екземплярів, а саме:
- судак звичайний 2 екземпляри, вартістю 3 587,00 грн за 1 екземпляр на загальну суму 7 174,00 грн;
- білизна 3 екземпляри, вартістю 1 649,00 грн за 1 екземпляр на загальну суму 4 947,00 грн;
- карась сріблястий 1 екземпляр, вартістю 1 581,00 грн за 1 екземпляр на загальну суму 1 581,00 грн;
- плоскирка 74 екземпляри, вартістю 1 564,0 грн за 1 екземпляр на загальну суму 115 736,00 грн,
які відносяться до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам, добуваючи велику кількість водних біоресурсів згідно «Такси для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України (крім континентального шельфу України, виключної (морської) економічної зони України)», затверджених Постановою КМУ № 1042 від 29.09.2023, на загальну суму - 129 438,00 грн.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом
6. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за частиною 1 статті 249 КК України, зокрема, незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.
Покази обвинуваченого.
7. Обвинувачений ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення себе визнав, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що 18.11.2025 у визначеному в обвинувальному акті місці, у зазначеній в ньому водоймі, із застосуванням власного гумового човна завів дві ліскові сітки для здійснення вилову риби. Наступного дня повернувся до водойми задля вилучення вилову. Оскільки його човен дав течу, скористався човном товарища ОСОБА_5 . Зазначав, що оскільки має певні негаразди із станом здоров`я та враховуючи вік, йому було важко самотужки спускати човен на воду та витягувати його з води, тому звернувся до знайомого ОСОБА_6 по допомогу. Вказував, що сітки в човен втягнув самостійно, знайомий допоміг лише витягнути човен із водойми, інший час ОСОБА_7 збирав гриби. Показав, що кількість та види риби, вилов якої здійснив обвинувачений шляхом застосування ліскових сіток, відповідають, зазначеним в обвинувальному акті. Йому відомо, що вилов риби із застосуванням такого знаряддя як сітка заборонений. Вказував, що рибу потребував для власного використання. Визнавав, що кількість виловленої ним риби є завеликою. Цивільний позов у частині заявленого розміру завданої шкоди не визнав. Водночас погоджувався з обставинами щодо обсягу риби, вилов якої здійснив у зазначені в позові спосіб та знаряддям, вважав розмір шкоди таким, що не відповідає дійсному. На його думку розмір шкоди має відповідати ринковій вартості риби, за яку її може бути реалізовано. 
8. Пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 є належним та допустимим доказом по справі.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
9. Вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними і дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 19.11.2025, в якому зафіксовані матеріальні сліди вчиненого обвинуваченим злочину, обстановка події, вилучення речових доказів. Зокрема, місцем огляду є берег Дніпро близ водозабірної станції м. Горішні Плавні із координатами, що зазначені в обвинувальному акті. Огляд фіксувався відеозаписом;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.12.2025 за участю свідкаОСОБА_8 , проведення якого також фіксувалося відеозаписом;
- листом Інституту рибного господарства від 27.11.2025 №1053-11/25, згідно з яким шкода рибному господарству, яка завдана вилученням водних біоресурсів відповідно до матеріалів кримінального провадження, є істотною;
- листом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 26.11.2025, згідно з яким правомірно та обґрунтовано нараховані збитки у розмірі 129438,00 грн за вчинення протиправного діяння, що містить ознаки кримінального злочину, передбаченого частиною 1 статті 249 КК України, та заподіяна шкода по цьому факту є істотною. Дозвіл на промисловий вилов риби у ОСОБА_4 у районі діяльності (контролю) Полтавського рибоохоронного патруля відсутній. Знаряддя, виготовлені із сіткоснастевих матеріалів, належать до заборонених знарядь лову водних біоресурсів, а тому, використана ОСОБА_4 «сітка-ліска» є забороненим знаряддям лову;
- за результатами проведення судової експертизи 15.12.2025 складено висновок експерта № КСЕ-19/117-25/26518 від 15.12.2025, згідно з яким:
«1. За умови застосування постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 № 1042, «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення існування водних біоресурсів», розрахунок розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, що мало місце 19.11.2025 на річці Дніпро в акваторії Кам`янського водосховища, відображений у додатку 1 до листа Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області від 26.11.2025 № 1-4-9/1924-25 у сумі 129 438,00 грн.
2. Відповідно до критерію, визначеного у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», а саме добування великої кількості риби, шкода рибному господарству, яка завдана незаконним вилученням водних біоресурсів в річці Дніпро в акваторії Кам`янського водосховища на території Горішньоплавнівської міської громади, є істотною.»;
- показаннями обвинуваченого, які узгоджуються з іншими доказами в частині події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення. 
10. Стосовно визначення завданої шкоди для кваліфікації злочину за статтею 249 КК України експертним шляхом, суд зазначає таке. 
Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 708/392/18 зазначив, що відповідальність за кримінальне правопорушення проти довкілля, передбачене статті 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, таке: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено, тощо. У пункті 6 частини 2 статті 242 КПК України визначена обов`язковість призначення експертизи щодо визначення шкоди довкіллю. Колегія суддів врахувала, що імперативність цих вимог щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або цінні папери, що мають визначений грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків (шкоди), заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, коли достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування. Це узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати ККС ВС в постанові від 25 листопада 2019 року (справа № 420/1667/18, провадження № 51-10433кмо18).
11. Тож належним доказом того факту, що внаслідок незаконного вилову риби було завдано істотної шкоди, що є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення за частиною й статті 249 КК України, є висновок експерта.
12. Із витягу з кримінального провадження №12025175520000295 встановлено, що 19.11.2025 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення (далі – КП) з попередньою правовою кваліфікацією за ч 1 ст.248 КК України.
13. Зазначені докази винуватості ОСОБА_4 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст ст.84 - 86КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що винність обвинуваченого доведена "поза розумним сумнівом", оскільки наведені судом докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
14. У суду відсутні підстави визнавати зазначену прокурором обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, як щире каяття.
14.1. Суд зауважує, що факт визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не є безумовним свідченням про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає належну критичну поведінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації (див. постанову ВС у справі від 15.11.2021 №199/6365/19).
14.2. Ставлення обвинуваченого до скоєного ним злочину, відсутність осуду, не дозволяє суду пересвідчитися в тому, що він надає критичну оцінку своїй протиправній поведінці.
15. Водночас, суд вважає за можливе визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
16. Обставин, що обтяжують покарання судом також не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
17. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
18. Відповідно до статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
19. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
20. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання. 
21. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, та має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
22. У рішенні від 2.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України» (пункт 4.1 рішення КСУ).
23. Суд дослідив дані про особу обвинуваченого та встановив, що останній є непрацездатною особою, отримує пенсію за віком. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного хворого №1762, ОСОБА_4 перебував у період із 03.04.2023 по 14.04.2023 на лікуванні у стаціонарі в ДУ НІ Серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова, діагноз: «виражена недостатність мітрального клапана. Помірна недостатність тристулкового клапана. Висока легенева гіпертензія. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст, 2 ст, ризик 4 (дуже високий).» До адміністративної, кримінальної відповідальності не притягувався.
24. Обвинувачений визнав свою вину, сприяв розкриттю кримінального правопорушення . 
25. Суд виходить із загальних засад призначення покарання, встановлених у статті 65 КК України, враховує особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, обставину, що пом`якшує, позицію прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, та доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім є покарання у межах санкції частини 1 статті 249 КК України у виді штрафу в розмірі найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
26. Таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та буде достатнім для виправлення обвинуваченого. 
27. Підстав для застосування положень статей 69 та 691 КК України суд не знаходить.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов
28. Разом із обвинувальним актом прокурор в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої незаконним рибним промислом у сумі 129 438,00 грн. 
29. Вимоги мотивує тим, що внаслідок незаконного вилову риби державі заподіяно шкоду на загальну суму 129 438,00 грн, яка підлягає відшкодуванню винною особою.
30. У судовому засіданні прокурор підтримав свої позовні вимоги повністю. 
31. Обвинувачений позов у заявленому розмірі не визнав.
32. Перевіривши цивільний позов, поданий прокурором, суд доходить таких висновків.
33. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.
34. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру» (частина 3 статті 128 КПК України). 
35. Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
36. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
37. Згідно із частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
38. Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.
39. Отже, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави за цивільним позовом у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежно здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 
2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
40. У першому випадку прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави або відмовився виконувати ці функції, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18).
41. Прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою, повинен обґрунтувати і довести бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. 
42. Однак при пред`явленні цивільного позову про відшкодування шкоди завданої навколишньому природному середовищу прокурор обмежився лише констатацією факту вчинення особою кримінального правопорушення, його наслідків, зазначенням норм матеріального права, що належать застосуванню для вирішення вимог по суті, а також формальним посиланням на норми статті 128 КПК України. 
43. Суд наголошує, що цивільний позов прокурора не містить обґрунтування тих обставин, що орган - суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист інтересів держави у спірних правовідносинах (орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень), за умови підтвердження їх порушення, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, або що такий орган відсутній взагалі.
44. Тобто суд зазначає, що цивільний позов взагалі не містить обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави прокурором у розумінні частини 3 статті 128 КПК України.
45. Натомість у постанові ККС ВС від 21.01.2020 у справі № 559/55/15-к йшлося про необхідність обґрунтування підстав для захисту прокурором інтересів держави в суді. 
46. Зважаючи на норми підпункту 7.4 пункту 7 Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Полтавській області, затвердженого наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 15.02.2024 № 77 (розміщене на веб-сайті Полтавського рибоохоронного патруля: https://pl.darg.gov.ua/), суд виснував, що це управління наділене повноваженнями подавати позови про відшкодування шкоди, яка заподіяна громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення біоресурсів.
47. Матеріали справи не містять даних про дотримання прокурором вимог статті 23 ЗУ «Про прокуратуру» до звернення до суду з цим позовом.
48. Оскільки наявний уповноважений орган на здійснення відповідних функцій, захисту інтересів держави у разі порушення законодавства у відповідній галузі, та його бездіяльність прокурором не обґрунтована та не доведена, у цьому випадку прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду з цивільним позовом і замінювати належного суб`єкта владних повноважень.
49. Питання наявності підстав для представництва прокурора в суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» стало предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка дійшла висновку, що якщо суд після відкриття провадження у справі установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду (п. 83 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).
50. Зважаючи на викладене, покликаючись на правові позиції Верховного Суду, суд доходить висновку про залишення без розгляду цивільного позову прокурора до ОСОБА_4 .
51. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина 4 статті 174 КПК України).
Тож, заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, застосовані ухвалою слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06.11.2025 та від 12.01.2026, слід скасувати.
52. Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.
53. На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України слід застосувати спеціальну конфіскацію до майна, що було використано як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
54. Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні на проведення судової експертизи в сумі 7 131,20 грн у відповідності до частини 2 статті 124 КПК України стягнути з обвинуваченого в дохід держави.
55. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
56. Керуючись ст ст. 100,124,349,368-371,373,374,395,ч.15 ст. 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

1. ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 249 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
2. Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, - залишити без розгляду. 
3. Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №534/3172/25, провадження 1-кс/534/491/25.
4. Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 12.01.2026 у справі №534/3172/25, провадження 1-кс/534/21/25.
5. Відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України, ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів, зокрема, забороненого знаряддя лову сітки-ліски розміром 45х45 мм, шириною 1,5 м, довжиною 50 м. в кількості 2 шт, які передані до камери зберігання ВП №2 КРУП ГУНП в Полтавській області (м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, буд. 6), - конфіскувати у власність держави та знищити як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
6. Рибу по видах та кількості, зокрема, «плоскирка» - 74 екз, «карась сріблястий» - 1 екз, «білизна» - 3 екз, «судак звичайний» - 2 екз, - знищити. 
7. Надувний гумовий човен сірого кольору «Avalon», весла чорного кольору 2 шт – залишити власнику ОСОБА_5 .
8. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 7 131 (сім тисяч сто тридцять одна) грн 20 (двадцять) коп. 
9. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
10. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
11. Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.
12. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9