Справа № 159/2420/26
Провадження № 2/159/1900/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
22 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі головуючого судді Окостень І.В.,
з участю секретаря судового засідання Конашук М.А.,
розглянув справу № 159/2420/26,
учасники справи:
позивач — товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова компанія «Фінтраст капітал»,
відповідач — ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором,
представники учасників справи:
представник позивача — ОСОБА_2 ,
представник відповідача — ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
В квітні 2026 року позивач звернувся в електронній формі до суду із указаним позовом, який мотивований тим, що 22.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання кредиту, за умовами якого відповідачу здійснено переказ коштів на його платіжну картку в сумі 3000. Через неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість в розмірі 19 970,12 грн, з яких: 2998,69 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 971,43 грн заборгованість за процентами.
Позивач набув права вимоги за кредитом на підставі договору про відступлення права вимоги від 24.05.2024 №24/05/2024, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна».
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача у свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі та судові витрати у справі: 2662,40 грн судового збору, 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 29.04.2026 року суд відкрив провадження у справі, вирішив проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін 25.05.2026, визначив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив. 
За клопотанням сторони відповідача розгляд справи відкладався.
В судове засідання 22.06.2026 учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач, представник відповідача не повідомили суд про причини не прибуття.
За відсутності учасників справи фіксування судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. 
З наявних у справі доказів встановлено, що між ТОВ «Лінеруа Україна» та відповідачем ОСОБА_1 22.07.2023 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3839258. Договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем 22.07.2023 о 12.43 за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) «А557», що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
За умовами договору сума кредиту складає 3000,00 грн. (п.1.2.1), строк кредиту - 360 днів (п.1.3), стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору, знижена процентна ставка 0,01% на день застосовується, якщо клієнт до 21.08.2023 включно сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, чи здійснить дострокове повернення кредиту (п.1.4.2.).
У п. 4.1. визначена черговість погашення кредиту: у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом.
Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1.).
Такого ж змісту умови зазначені у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом «А557» 22.07.2026 о 12.43.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Кредит — це грошові кошти, що надаються позичальнику на умовах поворотності, строковості та платності. Така послуга обов`язково надається на підставі письмового договору, що може бути укладений в електронній формі.
Електронний договір за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Механізм його укладення, вимоги до підписання сторонами врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».
Так, у ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором (наприклад, шляхом введення одноразового коду, висланого на номер мобільного телефону позичальника); аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір кредиту у даній справі за формою відповідає вимогам законодавства щодо електронних договорів, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що є аналогом власноручного підпису. При укладенні договору відповідач пройшов ідентифікацію за реєстраційним номером облікової картки платника податків, паспортними даними, верифікованим номером мобільного телефону та адресою електронної пошти.
На підтвердження надання відповідачу кредиту позивачем надано повідомлення ТОВ «Пейтек Україна» про здійснення ТОВ «Лінеура Україна» 22.07.2023 о 12.44 переказу коштів на суму 3000 грн на картку № НОМЕР_1 .
Позивач доводить про набуття ним права вимоги за договором кредиту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У п. 5.1.3. кредитного договору від 22.07.2023 №3839258 передбачено право кредитора ТОВ «Лінеура Україна» укладати договори про відступлення права вимоги за цим договором без згоди позичальника. 
За умовами договору факторингу від 24.05.2024 № 24/05/2024 ТОВ «Лінеура Україна» відступило право грошової вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за грошові кошти набуло право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрах боржників, що є додатками до договору. Згідно з витягом з реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором кредиту від 22.07.2023 №3839258.
Відповідно до рішення № 251124/1 від 25.11.2024 року змінено назву ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
З урахуванням наведеного факт переходу до позивача права вимоги за кредитним договором є доведеним. Доказів протилежного у справі немає.
Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованість за кредитним договором від 22.07.2023 №3839258 на дату 24.05.2024 — 16 791 грн, з яких 2998,69 тіло кредиту, 13793,02 проценти за користування кредитом (виникла перед первісним кредитором), а за 25.05.2024 до 22.07.2024 — 2998,69 грн тіло кредиту, 3178,41 грн проценти за користування кредитом.
Позивач просить стягнути з відповідача 2 998,69 основного боргу та 16 971,43 грн процентів за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати визначаються в договорі. Ці умови залежать від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій на ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів, що склалися на дату укладення договору.
Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеними як факт отримання кредиту відповідачем, так і наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2998,69 грн. 
На погашення кредиту відповідач вніс такі платежі, як зараховані в такому порядку: 20.08.2023 - 10 грн (8,7 грн на погашення відсотків, 1,3 грн — на погашення тіла), 27.09.2023 - 2219,32 грн (2219,31 грн на погашення відсотків, 0,01 грн — на погашення тіла), 26.03.2024 — 300 грн (300 грн на погашення відсотків), 27.03.2024 — (300 грн на погашення відсотків). 
Вимога позивача про стягнення 2998,69 грн залишку заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо розрахунку процентів суд враховує таке.
Згідно з наданим позивачем розрахунком сума процентів з 23.07.2023 до 21.08.2023 розрахована за ставкою 0,01% на день, з 22.08.2023 до 16.07.2024 за ставкою 2% на день, охоплює 360 днів строку кредитування, і не містить нарахувань поза межами дії договору. 
У ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. 
Зазначена норма набрала чинності 24.12.2023 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023. Цим Законом обмеження денної процентної ставки впроваджувалося поетапно та поширювалося на всі чинні договори: 2,5% — з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно; 1,5% — з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно; 1% — діє постійно з 21.08.2024
Кредитний договір у даній справі був укладений 22.07.2023, строк кредитування 360 днів.
З урахуванням цих законодавчих положень нарахування процентів у загальному розмірі 14 702,59 грн за період з 23.07.2023 року по 22.04.2024 року відповідає умовам договору і дозволеним законодавством ставкам.
З 23.04.2024 року почав діяти наступний етап обмежень, згідно з яким максимальна денна процентна ставка за споживчими кредитами була обмежена та не могла перевищувати 1,5 %. Проте у період з 23.04.2024 року по 16.07.2024 року (85 днів) проценти за кредитним договором у цій справі нараховувалися за ставкою 2%, що є протиправним. 
За розрахунком суду сума процентів за вказані 85 днів становить: 85 днів х 2 998,69 грн х 1,5% = 3 823,33 грн (замість безпідставно заявлених позивачем 5 097,77 грн).
Таким чином, загальний розмір законно нарахованих процентів у межах строку договору за дозволеними ставками становить 18 525,92 грн (14 702,59 грн за перший безспірний період + 3 823,33 грн за період дії обмеження 1,5%).
З урахуванням фактично внесених відповідачем платежів на погашення процентів у сумі 2 828,01 грн, стягненню підлягає залишок заборгованості за процентами в розмірі 15 697,91 грн та залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 998,69 грн.
Отже, позов підлягає до часткового задоволення.
Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач не надав суду заперечень щодо умов договору, доводів про можливий дисбаланс прав і обов`язків за кредитним договором. Оскільки законодавство не наділяє суд повноваженнями з власної ініціативи змінювати погоджені сторонами умови щодо розміру відсотків, суд позбавлений можливості самостійно зменшити розмір процентів, незважаючи на те, що вони є високими порівняно з наслідками порушення зобов`язання.
Позивач заявив про стягнення з відповідача судових витрат: 2 662,40 грн зі сплати судового збору та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням пропорційності задоволених вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 492,61 грн (18 696,6 грн : 19 970,12 грн х 2 662,40 грн).
Щодо розміру витрат на правничу допомогу враховує таке.
Як вбачається з матеріалів справи позивачу надавалася професійна правова допомога адвокатом Столітнім М.М. на підставі договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024.
На підтвердження факту надання професійної правової допомоги приєднано акт наданих послуг №18191 від 21.04.2026 на суму 10 000 гривень з описом наданих послуг.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За вимогами ст. 137 ЦПК України суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони за критерієм співмірності із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно висновку Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 в справі № 206/6537/19 суд має право оцінювати заявлений розмір правничої допомоги за критеріями ст. 137, 141 ЦПК України, незалежно від умов договору. Відшкодовуються лише витрати розумного розміру.
Обсяг, обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, складність справи не виправдовують заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.
Дослідивши зміст виконаних робіт, оцінивши пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвокатів зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг, обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу мають бути компенсовані витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги, проте їх розмір підлягає зменшенню до 3000 грн.
Керуючись статтями 12, 76 — 81, 141, 274-278 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість за кредитним договором від 22.07.2023 №3839258. в розмірі 18 696 (вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень) 60 копійок, з яких 2 998,69 грн тіло кредиту, 15 697,91 грн нараховані проценти.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» 2 492 (дві тисячі чотириста дев`яносто дві) гривні 61 копійку судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», ЄДРПОУ 44559822, адреса місцязнаходження: місто Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2,
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 22.06.2026.
Головуючий:	І. В. ОКОСТЕНЬ