Єдиний унікальний номер № 759/1961/26
Апеляційне провадження № 33/824/2208/2026

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року, прийняту відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
за ст. 124 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. У випадку, якщо суд апеляційної інстанції не погодиться з доводами апеляційної скарги, просила на підставі ст. 22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого діяння і обмежитися усним зауваженням.
У судове засідання, призначене на 07 травня 2026 року з`явилася ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити. 
Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Основними доводами апеляційної скарги було:
- невчинення адміністративного правопорушення, оскільки автомобілі не містять пошкоджень;
- схема пригоди складена з суттєвими недоліками;
- необхідність закриття провадження з огляду на строки;
З наведеною позицією скаржника апеляційний суд не погодитися не може, з огляду на наступне: 
Вимоги щодо заповнення схеми ДТП, наведені в п. 4 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року. 
Наявна в матеріалах справи схема повністю відповідає вимогам Інструкції, та містить всі складові, передбачені п. 4 розділу IX Інструкції. 
Апеляційний вбачає, що в схемі пригоди та протоколі про адміністративне правопорушення міститься розбіжність в часі, однак для встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення така розбіжність не має вирішального значення. 
Також апеляційний суд відхиляє доводи скаржника щодо невчинення адміністративного правопорушення, оскільки в схемі ДТП зазначено про наявність слідів на обох транспортних засобах. З такою схемою апелянт ознайомлена, про що свідчить її підпис у відповідній графі, заперечень щодо неточності складеної схеми ОСОБА_1 не висловлювала.
Про можливість зіткнення ОСОБА_1 писала і в своїх пояснення, висловлюючи позицію щодо того, що вона не впевнена однак можливо зачепила авто. Тому твердження апелянта про відсутність на її автомобілі слідів пригоди не може бути прийняте судом з огляду на зміну її позиції. 
Наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом першої інстанції обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Також не вбачає апеляційний суд і підстав для закриття провадження у справі через сплив строків про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Як убачається із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 17 січня 2026 року, а постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.
Судом першої інстанції строки розгляду адміністративної справи не порушені, справу розглянуто протягом трьох місяців з моменту скоєння правопорушення.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , зокрема відсутність даних щодо систематичного притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, незначний характер пошкоджень транспортних засобів, відсутність тяжких наслідків, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року скасувати із закриттям провадження у справі.
Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з підстав, визначених ч. 2 ст. 284 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року скасувати, провадження по справі закрити зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням. 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба