Справа № 991/2687/26
Провадження №11-сс/991/324/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року          м. Київ
Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
судді - доповідача     ОСОБА_1 ,
суддів       ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , 
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю: 
захисника ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , 
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.05.2026 про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026.
ВСТАНОВИЛА:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (надалі по тексту - ВАКС) від 01.05.2026 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора (надалі по тексту - ОГП) ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026. Накладено арешт шляхом позбавлення права користування, відчуження та розпорядження, з метою забезпечення збереження речових доказів, на майно, вилучене під час проведення 16.03.2026 обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон «iPhone 17 PRO MAX» синього кольору; чеки, квитанції та чорнові записи; флеш носій синього кольору; флеш носій чорного кольору 8gb; флеш носій чорного кольору 16gb; блокнот синього кольору; чорнові записи на 1 арк.; мобільний телефон «iPhone» (IMEI НОМЕР_1 ); ноутбук «HP Elit Book» із зарядним пристроєм.
Також слідчим суддею накладено арешт шляхом позбавлення права користування, відчуження та розпорядження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на майно, вилучене під час проведення 16.03.2026 обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: грошові кошти в сумі 53 420 доларів США, 10 000 євро, 319 200 грн; 27 739 доларів США, 500 євро, 591 733 грн; 172 000 грн, 20 000 доларів США; 15 000 доларів США.
Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань (надалі по тексту - ГСУ ДБР) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026.
16.03.2026 під час невідкладного обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_7 за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 4 виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone 17 PRO MAX» синього кольору; чеки, квитанції та чорнові записи; грошові кошти в сумі 53 420 доларів США, 10 000 євро, 319 200 грн; флеш носій синього кольору; флеш носій чорного кольору 8gb; флеш носій чорного кольору 16gb; блокнот синього кольору; чорнові записи на 1 арк.; мобільний телефон «iPhone» (IMEI НОМЕР_1 ); кошти в сумі 27 739 доларів США, 500 євро, 591 733 грн.; ноутбук «HP Elit Book» із зарядним пристроєм; кошти в сумі 172 000 грн., 20 000 доларів США.
Цього ж дня, під час невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено: кошти в сумі 15 000 доларів США.
Речі та документи, вилучені під час проведених обшуків у службовому кабінеті ОСОБА_7 та за місцем його проживання, постановою прокурора від 17.03.2026 визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026.
17.03.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Прокурор в клопотанні про арешт майна (з уточненнями ) просив накласти арешт на мобільний телефон «iPhone 17 PRO MAX» синього кольору; чеки, квитанції та чорнові записи; флеш носій синього кольору; флеш носій чорного кольору 8gb; флеш носій чорного кольору 16gb; блокнот синього кольору; чорнові записи на 1 арк.; мобільний телефон «iPhone» (IMEI НОМЕР_1 ); ноутбук «HP Elit Book» із зарядним пристроєм, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів. Необхідність накладення арешту на кошти в сумі 53 420 доларів США, 10 000 євро, 319 200 грн; кошти в сумі 27 739 доларів США, 500 євро, 591 733 грн; кошти в сумі 172 000 грн, 20 000 доларів США; кошти в сумі 15 000 доларів США обґрунтована необхідністю забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та наявність підстав для накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , та за місцем проживання підозрюваного, з метою збереження речових доказів та забезпечення в подальшому ймовірної конфіскації майна як виду покарання.
При цьому, слідчий суддя критично поставився до позиції ОСОБА_7 та його захисників щодо приналежності вилучених коштів іншим особам, оскільки такі твердження не підтверджуються відповідними належними та допустимими доказами.
2. Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не погодився з вказаним рішенням, та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, прохає скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.05.2026, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на наступне.
Слідчим суддею проігноровано вимоги КПК України щодо недотримання прокурором строків на звернення до суду з клопотанням про арешт майна. Захисник вказує, що клопотання про арешт майна, вилученого 16.03.2026 в ході обшуку, мало бути подане до суду не пізніше наступного робочого дня, тобто 17.03.2026. Однак, з інформації на конверті, в якому до суду надійшло клопотання, воно було направлено до суду 20.03.2026. Відтак суд мав повернути прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків.
Готівкові кошти, які було вилучені в робочому кабінеті ОСОБА_7 , не є його власністю. Кошти у розмірі 100 000 доларів США ним були отриманні у позику від ОСОБА_10 , що підтверджується розпискою від 10.01.2026 та показаннями ОСОБА_10 . Кошти у розмірі 36 000 доларів США були передані ОСОБА_7 мамою - ОСОБА_11 для зберігання. Вказане та законність походження таких коштів підтверджується як показаннями ОСОБА_11 , так і податковими деклараціями та випискою із банківського рахунку. Таким чином, вказані кошти не є власністю ОСОБА_7 , відтак до них не може бути застосована конфіскація як вид покарання, і, відповідно, захід забезпечення - арешт майна.
У разі накладення арешту на кошти, вилучені під час обшуку службового кабінету ОСОБА_7 , на останнього буде покладений тягар їх повернення, адже такі були отримані ним в позику, та не використані за призначенням. При цьому, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя повинен застосувати менш обтяжливий спосіб арешту, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Зі місту клопотання, вбачається, що ОСОБА_7 нібито, прийняв пропозицію чи вимагав кошти у представників ТОВ «Амбер Гальбін» за роботу «моторів». Вказане сторона обвинувачення доводить долученими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій (надалі по тексту - НСРД), у яких нібито ОСОБА_12 здійснив телефонний дзвінок із застосуванням месенджера «WhatsApp» ОСОБА_7 під час якого, нібито вирішувалось питання видобутку бурштину та розміру оплати за один «мотор». Проте, у долучених прокурором протоколах НСРД, відсутня інформація про те, що ОСОБА_7 вирішував питання про видобуток бурштину та розмір оплати за один «мотор».
Також захисник звертає увагу на допит свідка ОСОБА_13 від 15.03.2026 (неділя), який повідомив прокурору про зустріч із ОСОБА_12 10.03.2026, під час якої обговорювалось питання про оплату роботи «моторів» у розмірі 22 100 доларів США і наводився розрахунок, з зазначенням дат 11 та 12.03.2026, як днів коли працювали «мотори». При цьому, прокурор вказує, що обговорення відбулось 13.03.2026 під час зустрічі ОСОБА_13 з ОСОБА_12 та розмови з ОСОБА_7 телефоном. Захисник звертає увагу, що на зустрічі 10.03.2026 ОСОБА_13 формує вартість роботи «моторів» за 11 та 12. 03.2026, тобто на два дні на перед, однак дані показання надані у минулому часі (працював, працювало), а тому вважає, що до таких необхідно ставитись критично.
Також захисник вказує, що протокол НСРД, в якому відображена зустріч ОСОБА_13 з ОСОБА_12 10.03.2026, стороною обвинувачення не долучено, а тому інформація про те, що ОСОБА_7 міг вимагати чи вимагав 22100 доларів США за нібито працюючі «мотори», матеріалами справи не підтверджується.
3. Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат  ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , прохала її задовольнити з викладених у ній підстав.
Підозрюваний ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 повідомлені належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули, про поважні причини свого неприбуття суд не повідомили (т. 3, а. п. 52, 53; 64, 65).
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. 
Захисник ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 не заперечували проти проведення апеляційного розгляду за даної явки, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 .
4. Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 3 ст. 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Своєю чергою, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У ч. 2 ст. 173 КПК встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З матеріалів провадження вбачається, що ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026 (т. 1, а. п. 8- 9).
16.03.2026 прокурором ОГП ОСОБА_14 у службовому кабінеті заступника начальника УСБ України у Рівненській області ОСОБА_7 за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 4, проведено невідкладний обшук за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «iPhone 17 PRO MAX» синього кольору; чеки, квитанції та чорнові записи; кошти в сумі 53 420 доларів США, 10 000 євро, 319 200 грн; флешносій синього кольору; флешносій чорного кольору 8gb; флешносій чорного кольору 16gb; блокнот синього кольору; чорнові записи на 1 арк.; мобільний телефон «iPhone» (IMEI НОМЕР_1 ); кошти в сумі 27 739 доларів США, 500 євро, 591 733 грн.; ноутбук «HP Elit Book» із зарядним пристроєм; кошти в сумі 172 000 грн., 20 000 доларів США (т. 1, а. п. 206 - 216).
Також, 16.03.2026 прокурором ОГП ОСОБА_15 проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого ОСОБА_7 добровільно видав кошти в сумі 15 000 доларів США (т. 1, а. п. 217 - 227).
Постановою прокурора ОГП ОСОБА_6 від 17.03.2026 речі, документи та кошти, вилучені у службовому кабінеті ОСОБА_7 , визнано речовими доказами (т. 1, а. п. 228 - 242).
17.03.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди (т. 1, а. п. 193 - 198). При цьому санкцією ч. 4 ст. 368 КК України передбачена можливість призначення такого виду покарання як конфіскації майна.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині несвоєчасного звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до матеріалів судового провадження, клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026 складено та підписано прокурором ОГП ОСОБА_9 18.03.2026 (т. 1 а. п. 2 - 7).
Також в матеріалах провадження міститься конверт, в якому вказане клопотання засобами поштового зв`язку було направлено прокурором на адресу ВАКС. На самому конверті містяться трекінги поштового відправлення з номером 03 186 2772 8239, наклеєні один на одний, на верхньому з яких зазначена дата 20.03.2026 (т. 1, а. п. 244).
Відповідно до відомостей, які містяться на офіційному сайті АТ «Укрпошта» в розділі відстеження відправлень (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), поштове відправлення з номером 0318627728239 було подане на поштове відділення 18.03.2026, що відповідає поясненням прокурора, наданим під час апеляційного розгляду, надалі - 20.03.2026 переадресовано за місцем обслуговування та 23.03.2026 вручено одержувачу (т. 3, а. п. 80).
Також, під час апеляційного розгляду прокурор повідомив суд, що клопотання про арешт майна було подане ним в межах 48 - годинного строку, адже після проведення невідкладного обшуку такий був легалізований слідчим суддею, а тому клопотання про арешт подане ним в межах строку, встановленого законом.
Колегія суддів погоджується з позицією прокурора, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Окремо колегія суддів звертає увагу, що положеннями КПК України ні ймовірний пропуск строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, ні розгляд слідчим суддею клопотання поза межами строку, встановленого положеннями ст. 172 КПК України, не віднесені законодавцем до переліку підстав, які, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, обумовлюють прийняття слідчим суддею рішення про відмову у задоволенні клопотання.
Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те, що клопотання про арешт майна подане прокурором до слідчого судді ВАКС з пропуском встановленого строку, оскільки такі доводи спростовуються наявними матеріалами судового провадження.
Доводи апеляційної скарги в частині недоведеності наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, колегія суддів оцінює таким чином.
Відповідно до матеріалів клопотання про арешт майна, на підставі яких слідчий суддя дійшов висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, 17.03.2026 ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди (т. 1, а. п. 193 - 198). 
Стороною обвинувачення зазначається, що вказане кримінальне правопорушення могло бути вчинене ОСОБА_7 за наступних обставин. Приблизно у лютому 2026 року, у заступника начальника УСБ України в Рівненській області ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, з використанням наданого йому службового становища, від власників суб`єктів господарської діяльності, що спеціалізуються на видобутку бурштину та у подальшому отримання неправомірної вигоди від них за не створення штучних перешкод у роботі.
З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_7 04.02.2026, приховуючи свої дії, спрямовані на отримання неправомірної вигоди, залучив ОСОБА_12 , якому відвів роль посередника у спілкуванні із посадовими особами групи компаній «Амбер Гальбін».
19.02.2026 ОСОБА_12 сприяючи ОСОБА_7 в реалізації його злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди від власників групи компаній «Амбер Гальбін», під час зустрічі з ОСОБА_16 та ОСОБА_13 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , повідомив останнім про наявність кримінального провадження стосовно групи компаній «Амбер Гальбін». Крім того, ОСОБА_12 повідомив, що з метою уникнення проблем під час здійснення господарської діяльності з видобування бурштину, йому необхідно надати неправомірну вигоду, яку надалі він передасть співробітникам ГУ СБ України у м. Києві та Київській області для позитивного вирішення питань у згаданому кримінальному провадженні.
13.03.2026 ОСОБА_12 , перебуваючи у власному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , із застосуванням месенджера «WhatsApp» здійснив телефонний дзвінок заступнику начальника УСБ України в Рівненській області ОСОБА_7 . В ході розмови, яка відбувалась на гучномовці в присутності ОСОБА_13 , ОСОБА_12 обговорено з ОСОБА_7 питання правил видобутку бурштину та розміру оплати за один «мотор», тобто за одну робочу установку для видобутку бурштину. Також під час телефонної розмови ОСОБА_7 повідомлено, що ОСОБА_13 може працювати. Крім цього, ОСОБА_12 повідомлено ОСОБА_7 , що питання по кримінальному провадженню з «Києвом» узгоджено, на що останній повідомив про свою обізнаність у цьому питанні.
16.03.2026 у період часу з 12 год. 00 хв. по 12 год. 35 хв. на території ресторанного комплексу «Трипільське сонце», що розташований за адресою: вул. Боровкова, 81, с. Підгірці, Київська обл., ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду у розмірі 22 100 доларів США, як неправомірну вигоду за можливість безперешкодного здійснення видобутку бурштину групою компаній «Амбер Гальбін», про що відразу в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_7 , який підтвердив попередні домовленості.
Тобто, ОСОБА_7 за пособництва ОСОБА_12 , 16.03.2026 одержав від представника групи компаній «Амбер Гальбін» ОСОБА_13 неправомірну вигоду у розмірі 22 100 доларів США.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, оскільки наявні матеріали апеляційного провадження переконують суд у тому, що кримінальне правопорушення, про вчинення якого стверджує сторона обвинувачення, могло бути ним вчинене.
Зокрема матеріали провадження містять частину розсекречених протоколів від 06.03.2026, 14.03.2026 (т. 2, а. п. 153-183; 196-208), складених за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо- та відеоконтролю особи, з яких вбачається безпосереднє обговорення обставин інкримінованих ОСОБА_7 дій між ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , а також самим ОСОБА_7 , а також зафіксовано одержання ОСОБА_12 для подальшої передачі ОСОБА_7 від ОСОБА_13 неправомірної вигоди у розмірі 22 100 доларів США як оплати за можливість безперешкодного здійснення видобутку бурштину.
Крім того, відповідні обставини були підтвердженні ОСОБА_13 під час його допиту як свідка, що вбачається з протоколів допиту свідка від 15 та 17.03.2026 (т. 1 а. п. 164 - 172).
Колегія суддів вказує, що у даному випадку предметом оцінки колегії суддів є відповідність висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, щодо наявності підстав застосування такого заходу забезпечення як арешт майна у світлі ймовірної причетності ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення саме на момент розгляду клопотання слідчим суддею з урахуванням змісту повідомленої ОСОБА_7 підозри за епізодом отримання неправомірної вигоди у розмірі 22 100 доларів США як оплати за можливість безперешкодного здійснення видобутку бурштину.
Посилання захисника на суперечності у показаннях свідка ОСОБА_13 , а також на відсутність окремого протоколу НСРД щодо зустрічі від 10.03.2026, не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту майна, оскільки обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 дій, в світлі наведених доводів апеляційної скарги, підлягають перевірці та оцінці під час подальшого досудового розслідування і судового розгляду. Натомість для вирішення питання про арешт майна достатнім є встановлення вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а не доведення вини особи поза розумним сумнівом.
На підставі викладеного колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги захисника в частині недоведеності існування підозри повідомленої ОСОБА_7 .
Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що вилучені грошові кошти не належать ОСОБА_7 , а були отримані ним у позику від ОСОБА_10 , а також передані на зберігання ОСОБА_7 його матір`ю - ОСОБА_11 , колегія суддів констатує, що такі доводи не є переконливими та не спростовують висновків слідчого судді про наявність правових підстав для накладення арешту на готівкові кошти, вилучені у ОСОБА_7 , з метою забезпечення ймовірної конфіскації майна як виду покарання, з огляду на наступне.
Так, відповідно до протоколу обшуку від 16.03.2026, проведеного у службовому кабінеті заступника начальника УСБ України у Рівненській області ОСОБА_7 за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 4, окрім іншого було віднайдено і вилучено грошові кошти в сумі 53 420 доларів США, 10 000 євро, 319 200 грн; 27 739 доларів США, 500 євро, 591 733 грн, 172 000 грн, 20 000 доларів США. У вказаному протоколі зафіксовані зауваження адвоката ОСОБА_17 стосовно того, що не було видно як діставались грошові кошти з сейфа, а після розкладення коштів на столі, прокурором було відмовлено зафіксувати купюри на відео фіксацію; також всі кошти були поміщені в одну стопку. При цьому, інших зауважень до слідчої дії та результатів її проведення протокол не містить (т. 1, а. п. 206 - 216).
Також в матеріалах провадження міститься додаток до протоколу обшуку від 16.03.2026 - флешкарта «microSD Mibrand» 32 Gb з відеозаписом проведення слідчої дії (т. 3, а. п. 6). На вказаному носії міститься папка з назвою «DCIM» та 7 відеофайлів у форматі MP4. У файлі відеозапису «GX010007» зафіксовано проведення процесуальної дії - невідкладного обшуку за участю понятих, працівників ВБ СБ України, а також прокурорів ОГП, ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_17 . З відеозапису вбачається, що після обшуку сейфу та віднайдення у ньому грошових коштів, прокурор запитав у ОСОБА_18 про походження цих коштів, на що ОСОБА_7 відповів, що це його особисті кошти (6 хв. 36 сек. - 6 хв. 40 сек.; 7 хв. 15 сек. відеозапису).
З файлу відеозапису «GX020007» вбачається, що під час вилучення коштів з тумби робочого столу, ОСОБА_7 не надав пояснень щодо їх походження чи приналежності, зокрема і щодо приналежності тим особам, про яких він та захисники повідомляли слідчому судді.
У файлі відеозапису «GX030007» зафіксовано, що під час обшуку іншої кімнати службового кабінету ОСОБА_7 прокурором віднайдено сумку, при цьому ОСОБА_7 повідомив, що вона належить йому (3 хв. 22 сек. - 25 сек. відеозапису), але на питання прокурора про вміст сумки відповів, що не знає (3 хв. 40 сек. - 43 сек. відеозапису). При цьому, з сумки було вилучено 172 000 грн та 20 000 доларів США.
З наведеного відеозапису вбачається, що під час проведення слідчої дії та оформлення її результатів ОСОБА_7 не повідомляв про приналежність віднайдених готівкових коштів, проте спочатку зазначав, що віднайдені кошти належать йому, а у подальшому взагалі відмовився пояснювати їх походження.
З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, та критично ставиться до показань ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також наданих стороною захисту слідчому судді матеріалів щодо майнового стану останніх, та розцінює їх як спробу уникнути арешту та можливої подальшої конфіскації значної суми готівкових коштів. Слідчий суддя цілком правильно надав оцінку вказаним обставинам, зокрема і з урахуванням способу та місця їх зберігання.
Колегія суддів звертає увагу, що фактично в ході судового розгляду у слідчого судді було поставлено питання про приналежність готівкових коштів, віднайдених та вилучених в результаті обшуку у ОСОБА_7 , однак, відповідно до ч.12 ст.100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. Крім того, особи які вважають, що їх право власності порушено, наділені правом ініціювати перед слідчим суддею питання про скасування решту майна, в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вилучені кошти в сумі 53 420 доларів США, 10 000 євро, 319 200 грн; 27 739 доларів США, 500 євро, 591 733 грн; 172 000 грн, 20 000 доларів США; 15 000 доларів США, з метою унеможливлення подальшого відчуження відповідного майна та з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.
При цьому, колегія суддів вказує, що будь-яких даних про те, що накладення арешту призводить до зупинення правомірної підприємницької діяльності чи спричиняє надмірне втручання у права інших осіб, стороною захисту не надано та під час судового розгляду не встановлено.
Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів про необґрунтованість оскаржуваного рішення в частині накладення арешту на речі та документи, вилучені під час обшуку 16.03.2026, з метою збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, а тому суд апеляційної інстанції не надає оцінку оскаржуваному рішенню в цій частині.
Інших доводів, які б свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.05.2026, в апеляційній скарзі захисником не наведено.
5. Висновки суду.
Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею Вищого антикорупційного суду повно та всебічно встановлено наявність підстав для накладення арешту, шляхом позбавлення права користування, відчуження та розпорядження, на речі, документи та кошти, вилучені під час проведення 16.03.2026 обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , та за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Підстав для скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.05.2026 за наслідками апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.05.2026 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач          ОСОБА_1 

Судді           ОСОБА_2 

ОСОБА_3