Справа № 163/617/26
Провадження № 3/163/549/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року        місто Любомль
Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.
з участю представника Волинської митниці Крижановської О.В.,
розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом №0119/UA205000/2026 про притягнення до відповідальності за ст.485 МК України 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ПАКУР ТРАНС» (код ЄДРПОУ 44574898), РНОКПП НОМЕР_1 , 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , як директор ТОВ «ПАКУР ТРАНС», під час митного оформлення товару «Автомобіль легковий, марки Porsche...», вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 383 161,92 гривень шляхом подання митному органу сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AV 00070263, який не був виданий Митним управлінням у Любліні та став підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в митній декларації типу ІМ40ДЕ №24UA205140042136U8, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.485 МК України. 

ОСОБА_1 на розгляд справи в суд не з`явилась, свої права та інтереси доручила захищати адвокатам Кінах Я.В. та ОСОБА_2 .
У призначений на 16.04.2026 судовий розгляд справи адвокат Кінах Я.В. не прибула, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи, про причини неявки не сповістила. Разом з цим, 15.04.2026 через систему «Електронний суд» подала заперечення на протокол про порушення митних правил, у якому просила закрити провадження у справі за відсутністю події та складу в діях ОСОБА_1 порушення митних правил. 
Адвокат Немченко Л.А. на розгляд справи до суду не прибула, за день призначеного судового розгляду 15.04.2026 надіслала клопотання про забезпечення її участі у розгляді справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 
Нормами МК України та КУпАП не урегульовано питання участі у розгляді справи учасників справи в режимі відеоконференції, тому за аналогією закону із цього питання суд застосовує норми КПК України. 
У частині 4 статті 336 КПК України визначено, що учасник кримінального провадження подає клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія клопотання в той самий строк надсилається іншим учасникам кримінального провадження.
Як зазначено вище, клопотання про участь у розгляді справи адвокат Немченко Л.А. подала за день до призначеного судового розгляду 15.04.2026, та таке клопотання зареєстровано судом в день розгляду 16.04.2026, тобто без будь-якого завчасного та розумного інтервалу, який би давав можливість забезпечити організацію судового процесу у заявлений нею спосіб.
Крім цього, жодних причин неможливості безпосереднього прибуття до суду на розгляд справи, як того вимагає ч.1 ст.336 КПК України, у поданому клопотанні адвокат Немченко Л.А. не зазначила і не обґрунтувала.
Не зважаючи на це, судом клопотання про участь захисника у розгляді справи в режимі відеоконференції було задоволено з врахуванням технічних можливостей суду, а ризики технічної неможливості провести судове засідання у такий спосіб покладено на захисника, про що було повідомлено останній в телефонному режимі.
У зв`язку із перебоями в роботі ВКЗ та неможливістю провести судове засідання за участю захисника Немченко Л.А. в режимі відеоконференції, та враховуючи, що останній було повідомлення про ризики проведення розгляду справи в такий спосіб, а також належне та завчасне повідомлення учасників справи про час і місце судового розгляду, висловлену у письмових запереченнях захисника позицію щодо суті складеного протоколу про порушення митних правил, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисників за наявними матеріалами справи.  
Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заперечила доводи захисника висловлені у письмових запереченнях за їх безпідставністю, вказала на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил належними і допустимими доказами, просила накласти стягнення в межах санкції ст.485 МК України.

Дослідженням доказів по справі встановлено таке.
Факт ввезення на митну територію України в адресу ТОВ «ПАКУР ТРАНС» товару: «Автомобіль легковий, марки Porsche...»; і випуск його у вільний обіг підтверджується доданою до протоколу митною декларацією типу ІМ40ДЕ №24UA205140042136U8.
Декларантом у митній декларації зазначена ОСОБА_1 , яка згідно облікової картки ЗЕД одночасно є керівником отримувача товарів ТОВ «ПАКУР ТРАНС».
У графі 36 митної декларації заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).
Преферанція заявлена на підставі сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AV 00070263. 
На ініційований митницею в порядку перевірки заявленої преференції уповноважений орган Республіки Польща надав відповідь від 04.09.2025 № 0601-IGC.4331.26.2025MG про те, що сертифікати з перевезення товару, в тому числі сертифікат EUR.1 №PL/MF/AV 00070263, не є автентичними та не були видані Митним управлінням у Любліні. Сертифікати були підроблені.
З огляду на таку інформацію начальник УК та АМП Волинської митниці у доповідній записці від 07.10.2025 № 15/15-03/11130 констатувала, що указані сертифікати EUR.1 не відповідають вимогам ст.16 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а зазначені у сертифікатах транспортні засоби не мають преференційного походження. Управлінню проведення митного аудиту визначено здійснити контрольно-перевірочні заходи у відповідності до положень статей 345-354 МК України до платника податків ТОВ «ПАКУР ТРАНС».

Згідно з ч.1 ст.41 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару. 
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч.3 ст.41 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.43 МК України перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Частиною 1 статті 281 МК України встановлено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. 
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. 
За змістом ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
Частина восьма статті 257 МК України передбачає, що митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі про країну походження товару. 
Стаття 485 МК України визначає відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Згідно із ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта, висновком правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Стаття 336 МК України визначає, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів, зокрема, шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу (п.8).
Відповідно до п.5 ч.1 ст.352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
Досліджені у справі докази у своїй сукупності достатньо підтверджують той факт, що переміщення в адресу ТОВ «ПАКУР ТРАНС» і випуск у вільний обіг товару за аналізованою по справі митною декларацією типу ІМ40ДЕ відбулося з використанням сертифікату з перевезення товару EUR.1, видача якого за результатами проведеної перевірки компетентним органом Республіки Польща підтверджена не була, що свідчить про безпідставність заявлення в митній декларації преференції за кодом 410 і, як наслідок, неправомірне звільнення від сплати митних платежів в обсязі, передбаченому чинним законодавством України. 
Заінтересованою стороною з економічної точки зору у здійсненні поставки товару із використанням сертифікату з перевезення товару EUR.1 є саме очолюване ОСОБА_1 товариство ТОВ «ПАКУР ТРАНС». 
Про такий висновок також свідчить значний розмір недоплачених митних платежів.
Жодної економічної вигоди у використані указаного сертифікату для продавця товару по справі не вбачається, відтак посилання захисту на недобросовісність експортера не знаходить свого підтвердження.
Від дня складання протоколу про порушення митних правил та по дату розгляду справи в суді жодних претензій продавцю товару з приводу не підтвердження компетентним органом сертифікату з перевезення товару EUR.1 ТОВ «ПАКУР ТРАНС» не пред`являло, хоча для цього мало реальну можливість та більш як достатньо часу. 
Така пасивна поведінка керівника ТОВ «ПАКУР ТРАНС» ОСОБА_1 лише підтверджує умисність її дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом подання митному органу сертифікату з перевезення товару EUR.1, автентичність якого не підтверджена. 
Відповідь митних органів Республіки Польща здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений і видавався службовою особою від імені органів державної влади іноземної країни та посвідчує важливі факти, які мають правове значення, а тому є належним і допустимим доказом по справі в розумінні ст.495 МК України, і цей доказ нічим не спростований. 
Жодного прямого чи непрямого доказу, який би ставив під сумнів указану відповідь іноземного митного органу, по справі не здобуто. 
Наведена у відповіді уповноважених іноземних митних органів інформація є конкретною та однозначною, підтверджує юридично значимі факти, а саме те, що сертифікат не був виданий митним управлінням та є підробленим, та будь-яких посилань на необхідність проведення додаткових перевірочних заходів на підтвердження існування цих фактів не містить.
В той же час доводи захисників суддя вважає безпідставними, оскільки жодними належними доказами вони не підтверджені та водночас не спростовують зібраних у справі доказів, які у доказовому значенні є належними і допустимими. 
Щодо визначення розміру несплаченої суми митних платежів встановлено наступне.
В матеріалах справи відсутні результати документальної перевірки в порядку ст.345-354 МК України з оформлення відповідного рішення про визначення митних грошових зобов`язань.
Разом з тим, у матеріалах справи наявна службова записка начальника УК та АМП Волинської митниці від 11.03.2026 №15/15-01/3033, з доданою довідкою-розрахунком за митною декларацією ІМ40ДЕ №24UA205140042136U8, якою визначено суму митних платежів, яка підлягає доплаті до Державного бюджету, в розмірі 383 161,92 гривень, з яких: мито – 319 301,60 грн; ПДВ – 63 860,32 грн.
Аналізом довідки-розрахунку встановлено її відповідність митній декларації типу ІМ40ДЕ щодо вихідних даних, необхідних для розрахунку ввізного мита, акцизу, ПДВ, а також вимогам митного та податкового законодавства України та встановлено, що з урахуванням преференції за кодом 410, при розмитнені товарів, сума митних платежів була зменшена на 383161.92 гривень.
Ці письмові докази узгоджуються між собою та сумнівів у їх достовірності не викликають.
Математичний розрахунок зазначених митних платежів не потребує спеціальних знань та є доступним і можливим не лише для посадових осіб митного органу, а й для фізичних осіб, однак сторона захисту належних заперечень щодо суми несплачених митних платежів не подала, як і не подала своїх розрахунків несплаченої суми митних платежів.

Згідно із ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил … при вчиненні таких порушень підприємствами можуть бути посадові особи цих підприємств.
Пунктом 43 ст.4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
В силу вище наведених норм митного законодавства ОСОБА_1 , будучи на момент подання аналізованої по справі митної декларації типу ІМ40ДЕ керівником ТОВ «ПАКУР ТРАНС», є належним суб`єктом відповідальності за вчинення порушення митних правил.
Таким чином, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.485 МК України порушення митних правил є повністю доведеною поза будь-яким розумним сумнівом.
Враховуючи конкретні обставини справи, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, стягнення на ОСОБА_1 слід накласти у виді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів.
З порушниці відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.
Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, і накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 383 161 (триста вісімдесят три тисячі сто шістдесят одну) гривню 92 копійки.
Штраф у розмірі 383 161 (триста вісімдесят три тисячі сто шістдесят одну) гривню 92 копійки підлягає стягненню на рахунок UA758999980313010106005003500 в Казначействі України (ЕАП) (ЄДРПОУ 38009371, отримувач ГУК у Волинській області/село Вишнів, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу "адміністративні штрафи та інші санкції "05" Державна митна служба України").

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок UA958999980313161206000003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, код ЄДРПОУ 38009371, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області        С.А.Шеремета