Справа №:755/3835/26
Провадження №: 2/755/5136/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді -  Хромової О.О.
при секретарі -   Бовкун М.В.
за участі:
представника позивача
в режимі відеоконференції -  адвоката Балакіна Є.В.
представника відповідача
в режимі відеоконференції -  адвоката Бабій Г.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до договору про сплату аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить змінити умови пункту 4.1 Договору про сплату аліментів та утримання дитини та визначення місця проживання дитини від 02 грудня 2023 року, посвідченого Приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дашдаміровим Е.А., зареєстрованого в реєстрі за № 961, в частині розміру аліментів, які підлягають щомісячній оплаті, встановивши розмір аліментів у сумі, що дорівнює 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, інші умови договору залишити без змін.
На обґрунтування позову зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року по справі № 755/3695/24 шлюб розірвано. Позивач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між сторонами укладено Договір про сплату аліментів та утримання дитини та визначення місця проживання дитини від 02 грудня 2023 року, посвідчений Приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дашдаміровим Е.А., зареєстровано в реєстрі за № 961. Згідно пункту 4.1 Договору аліменти на утримання дитини, що сплачуються батьком, складають
30 000,00 грн, щомісяця. Позивач належним чином виконував умови договору, однак, за наслідками
2025 року та на початку 2026 року матеріальний стан позивача істотно змінився та погіршився, що унеможливлює сплату аліментів у попередньому розмірі без порушення принципу співмірності. Позивачем на виконання вимог пункту 5.2 Договору на адресу відповідача направлено заяву про внесення змін до Договору та посвідчення додаткової угоди, а також заяву про надання пояснень та підтверджень щодо використання аліментних коштів. Вказані заяви відповідач отримала 19 січня 2026 року, однак відмовилася від їх отримання.
З урахуванням викладено, на підставі пункту 5.2 договору, позивач вважає можливим змінити умови укладеного договору та зменшити розмір аліментів в судовому порядку.
З огляду на викладене позовні вимоги просив задовольнити.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 березня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 26 травня 2026 року на 10 год. 30 хв.
08 квітня 2026 року (вхід. від 20 квітня 2026 року № 22730) до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бабій Г.В., надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач повністю не визнає позовні вимоги та просить в задоволенні позову відмовити. Позивач не обґрунтував та не надав належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за договором між батьками. Відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період січень - травень 2025 року включно не є документом, що підтверджує наявність чи відсутність у позивача доходів у вказаному періоді. Довідка про доходи за червень 2025 - січень 2026 року, на яку посилається позивач в матеріалах справи відсутня. Інші докази відсутні. Позивачем не подано офіційних документів, що відображають усі види його заробітку: довідки про доходи з державної податкової служби/пенсійного фонду України; довідки з місця роботи (зарплата, премії); виписки по всім наявним у нього банківських рахунках, якими підтверджується дохід, що не відображений офіційно (наприклад, перекази), або декларацію про доходи (для ФОП); відсутні відомості з Єдиного державного реєстру транспортних  засобів. Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що його фінансовий стан за останні чотири роки змінився.
Загальна сума аліментів на дитину, яку позивач мав сплатити, складає 636 000,00 грн за період з
25 червня 2024 року (з часу набуття чинності рішення про розірвання шлюбу) по березень 2026 включно. Договір позивач виконує не в повному обсязі та на власний розсуд сплачує кошти на утримання дитини. Всього позивачем сплачено аліментів з 25 червня 2024 року в загальній сумі - 319 546,00 грн. За рахунок отриманих аліментів відповідач сплачувала витрати, пов`язані з відвідуванням дитиною приватного дитячого садочка, вчительські та освітні послуги, але ці кошти не покривали заняття з психологом, карате, послуги по підготовці до школи, послуги логопеда, послуги корекційні педагога, харчування, одяг для тренувань, звичайний повсякденний одяг, медичне обслуговування, ліки тощо.
Станом на сьогодні позивач має заборгованість із сплати аліментів за період травень 2025 року по березень 2026 року включно, в розмірі 361 564,00 грн, що стало підставою для звернення відповідачем з позовною заявою до суду про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_1 , справа № 755/4783/26. Водночас, протягом 2025-2026 року позивачем придбано нерухомого майна більше ніж на 7 млн. грн, що свідчить про достатній рівень матеріального забезпечення позивача в період стягнення з нього аліментів на сина та спростовує його доводи про погіршення матеріального стану. Позивач ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину, і не бажає виконувати зобов`язання, визначене договором.
З огляду на викладене у задоволенні позову просила відмовити та вирішити питання про розподіл судових витрат.
20 травня 2026 року (вхід. від 21 травня 2026 року № 32425) від представника позивача
 ОСОБА_1 - адвоката Балакіна Є.В., до суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: просив долучити до матеріалів справи відомості про суми та джерела отриманого доходу позивача.
26 травня 2026 року у судовому засіданні представник позивача - адвокат Балакін Є.В., позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.
26 травня 2026 року у судовому засіданні представник відповідача - адвокат Бабій Г.В., вимоги позовної заяви просила залишити без задоволення, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року по справі
№ 755/3695/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08 грудня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації акиів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3314, розірвано.
Під час розгляду справи № 755/3695/24 судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 08 грудня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис
№ 3314. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження від 18 вересня 2019 року серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідно до якого, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 18 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис № 4378. Батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
02 грудня 2023 року між ОСОБА_1 , як батьком, та ОСОБА_2 , як матір`ю, укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, посвідчений Приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дашдаміровим Е.А., зареєстровано в реєстрі за № 961.
У пункті 1.1 договору зазначено, що його укладено стосовно місця проживання та утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до цього договору батьки домовились про місце проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю та батьком (пункт 1.2 договору).
Місцем проживання дитини сторони визначили місце проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 1.3 договору).
У пункті 1.5 договору встановлено, що після припинення між батьками шлюбних відносин батько зобов`язується приймати спільну і рівну за обсягом з матір`ю участь у забезпеченні життя дитини.
У пункті 4.1 договору зазначено, що цим договором батьки бажають встановити розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання спільної дитини, до моменту досягнення нею повноліття або, у разі навчання за будь-якою формою навчання у вищому навчальному закладі, до його закінчення. У зв`язку з тим, що дитина на підставі цього договору, постійно проживатиме разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 , відповідно до статей 180, 181, 182 СК України батько надає матері на утримання (аліменти) для дитини, а також здійснює інші виплати у термін, у розмірі, формі та порядку, що їх встановлено цим договором. Аліменти на утримання дитини, що сплачуються батьком, складатимуть у сумі 30 000,00 грн щомісяця. Виплата аліментів здійснюється батьком щомісячно, не пізніше 05 числа кожного місяця за поточний місяць. Сплата аліментних платежів починається з місяця, у якому відбулося розірвання шлюбу (набуття чинності рішенням суду про розірвання шлюбу). Батьки домовились, що перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок, а в разі досягнення дитиною повноліття - на відкритий на ім`я дитини рахунок, реквізити якого будуть повідомлені батькові після його відкриття або готівкою матері чи дитині особисто під розписку. У порядку, визначеному законодавством, аліментні зобов`язання можуть бути достроково виконані шляхом передачі батьком у власність дитини нерухомого майна. У доповнення до умов, що містяться в пункті 4 цього договору, при необхідності стаціонарного лікування або обстеження дитини, батько виплачує матері грошові кошти для здійснення цього лікування або обстеження у державному або у недержавному лікувальному закладі. Вказані кошти виплачуються батьком в розмірі 100 % від коштів, вказаних в документах про сплату цього лікування або обстеження, виданих організацією, яка буде проводити це лікування або обстеження, протягом 10 днів з моменту надання йому матір`ю копій вказаних вище документів. Мати сплачує: витрати, пов?язані з відвідуванням. Дитиною приватного дитячого садочку за рахунок грошових коштів (аліментів) вказаних в пункті 4.1 цього договору. Батьком окремо сплачуються витрати на покупку одягу, спеціального спорядження та майбутнє навчання Дитини у вищих навчальних закладах будь-якого рівня та форми навчання. Батько зобов?язується сплачувати аліменти, а також інші платежі, передбаченні цим договором та Сімейним кодексом України, матері своєчасно і в відповідному розмірі, а також своєчасно сповіщати матір про зміну місця свого проживання. Аліменти, одержані на дитину, є власністю Матері та Дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням. Мати зобов?язується одержувати аліменти та використовувати їх за цільовим призначенням, тобто виключно на утримання Дитини (стаття 179 СК України). Батько має право перевіряти цільове використання аліментів та додаткових витрат на дитину. Мати зобов?язується приймати й інші платежі, передбачені цим договором, і у разі такої потреби видавати при кожній виплаті розписку, що підтверджує факт їх отримання, у випадку передачі коштів готівкою, а також своєчасно сповіщати батька про зміну місця свого проживання, зміну банківських реквізитів та інших обставин, що мають істотне значення для своєчасного виконання батьком своїх зобов?язань щодо спілати аліментів. У разі смерті матері аліменти є власністю дитини.
Відповідно до пункту 5.1 договору, цей договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту досягнення дитиною повноліття або у разі навчання за будь-якою формою навчання у вищому навчальному закладі, до його закінчення.
Пунктом 5.2 договору встановлено, що за згодою сторін в період дії договору, зміни та доповнення до нього, в тому числі щодо розміру аліментів та/або розміру додаткових витрат на дитину, визначені в даному договорі, можуть бути згодом зменшено або збільшено шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, посвідченої нотаріально, та/або рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Таким же шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується у судовому порядку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 заяву про внесення змін до договору та посвідчення додаткової угоди від 12 січня 2026 року, у якій просив укласти додаткову угоду до договору про сплату аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини від 02 грудня 2023 року, визначивши розмір аліментів на утримання дитини, що сплачуються батьком в сумі 10 536,00 грн щомісячно, що складає розмір трьох прожиткових мінімумів у 2026 році.
Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про вручення отримувачу, ОСОБА_2 , такого поштового відправлення.
Також 12 січня 2026 року ОСОБА_1 направив на поштову адресу ОСОБА_2 заяву щодо надання інформації про цільове використання аліментів, а саме просив у десятиденний строк з дня отримання заяви надати загальну інформацію щодо напрямів використання аліментних коштів, зокрема, щодо витрат на: харчування дитини, одяг та взуття, навчання/розвиток, медичне обслуговування, гуртки, секції або інші потреби.
Суд враховує, що матеріали справи також не містять відомостей про вручення отримувачу, ОСОБА_2 , такого поштового відправлення.
До матеріалів справи також долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо фізичної особи ОСОБА_1 за період січень 2025 року - червень 2025 року, за період червень 2025 року - грудень 2025 року, за період січень 2026 року - березень 2026 року.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03 квітня 2026 року № 471294312, встановлено, що 24 жовтня 2025 року до Державного реєстру речових прав внесено запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на садовий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 15,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3225075963120, на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2025 року, посвідченого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 1756. Ціна майна за договором - 951 477,00 грн.
Також 24 жовтня 2024 року внесено запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,059 га, кадастровий номер 6310136300:15:001:0475, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3225069563101, на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2025 року, посвідченого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 1756. Ціна майна за договором - 14 983,00 грн.
18 червня 2025 року також внесено запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 59,8 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3076366980000, на підставі договору купівлі-продажу від 18 червня 2025 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драна Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1095. Ціна майна за договором - 5 019 579,20 грн.
27 лютого 2026 року зареєстровано право спільної часткової власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю загальною площею 186,7 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0448 га з кадастровим номером 6310136300:13:046:0001, за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228699563101, на підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2026 року, посвідченого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 705. Розмір частки - . Ціна майна за договором - 940 000,00 грн.
Також 27 лютого 2026 року зареєстровано право спільної часткової власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю загальною площею 27,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228621563101, на підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2026 року, посвідченого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 710. Розмір частки - . Ціна майна за договором - 150 000,00 грн.
До матеріалів справи також долучено копії платіжних інструкцій про сплату ОСОБА_2 освітніх послуг ЦРД «Кроха», добровільних внесків на рахунок Школи-дитячого садка Софі-Емілі Монтессорі , плати за вчительські послуги ФОП ОСОБА_5 .
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 зазначено, що аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частин першої, другої статті 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
Так, згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Тобто, змінити раніше встановлений розмір аліментів можливо лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття
192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).
Звертаючись до суду з позовом про внесення змін до договору про сплату аліментів, позивачем ОСОБА_1 фактично заявлено вимогу про зменшення розміру аліментів на дитину, визначеного таким договором.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на зміну свого матеріального становища, а саме: зменшення доходів.
Для підтвердження зміни матеріального стану необхідним є доведення обставин про те, яким був матеріальний стан позивача на час укладення договору про сплату аліментів, та який його матеріальний стан на час звернення з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про матеріальне становище позивача станом на дату укладення договору про сплату аліментів та утримання дитини та визначення місця проживання дитини від 02 грудня 2023 року, посвідченого Приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дашдаміровим Е.А., зареєстрованого в реєстрі за № 961, що позбавляє суд можливості встановити факт зміни матеріального становища платника аліментів.
Суд також враховує, що відповідно до частини першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Як встановлено з матеріалів справи у період 2025-2026 року позивач ОСОБА_1 набув право власності на ряд об`єктів нерухомого майна, загальна вартість яких значно перевищує сукупний дохід останнього, зазначений у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо фізичної особи ОСОБА_1 за період січень 2025 року - червень 2025 року, за період червень 2025 року - грудень 2025 року, за період січень 2026 року - березень 2026 року.
Позивачем не обґрунтовано джерело походження коштів на придбання такого майна, пояснень не надано. Також позивачем не надано інформації про відсутність у нього статусу суб`єкта підприємницької діяльності та відповідного доходу.
Позивач не зазначає, чи є він власником/бенефіціаром господарських товариств, відповідна інформація в матріалах справи відсутня, позивачем не підтверджено.
В матеріалах справи також відсутня інформація про банківські рахунки позивача, наявність чи відсутність заощаджень, відомості про стан здоров`я позивача, наявність у нього на утриманні інших непрацездатних осіб чи дітей, тощо.
Суд також враховує, що відповідний договір про сплату аліментів сторони укладали керуючись принципом свободи договору на підставі вільного волевиявлення, підтвердивши, що їм зрозумілі правові наслідки такого договору, а також довгостроковість такого договору. Тобто, сторони договору розуміли зміст та обсяг взятих на себе зобов`язань, могли об`єктивно оцінити потреби своєї дитини та власні можливості щодо здійснення задоволення таких потреб.
Доводи позивача про те, що сплачені ним кошти відповідачем використовуються на власні потреби не мають правового значення при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, оскільки питання цільового використання аліментів врегульовано статтею 186 СК України.
Відповідно до цієї норми контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Позивач не позбавлений права звернутися до органу опіки і піклування для перевірки використання сплачених аліментів за цільовим призначенням, та в подальшому в залежності від результатів перевірки ставити питання про зменшення розміру аліментів з підстав, визначених у частині другій статті 186 СК України.
Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до договору про сплату аліментів шляхом зменшення розміру аліментів, задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись статтями 180-185, 191, 192 СК України, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до договору про сплату аліментів, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 . 
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: 
АДРЕСА_6 .
Повне рішення виготовлено 01 червня 2026 року.

Суддя           О.О. Хромова