Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/482/26
Провадження №2/338/668/26

17 червня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області 
в складі: головуючого судді Битківського Л.М.,
з участю секретаря Микитюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Колект" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

ТОВ "ФК "Сіті Колект" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 серпня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №8860296 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній надано кредитні кошти у розмірі 4400,00 грн. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом ОСОБА_1 з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Товариство свої зобовязання за договором виконало у повному обсязі та надало ОСОБА_1 грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. Відповідачка зобовязання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором.
25 листопада 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія "Сіті Колект" укладено договір факторингу № ДО-20251125, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія "Сіті Колект" право вимоги до відповідачки за кредитним договором №8860296 від 01 серпня 2025 року.
Позивач зазначає, що відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК "Сіті Колект" за кредитним договором №8860296 від 01 серпня 2025 року в розмірі 25894,54 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, комісій та штрафних санкцій за неналежне виконання кредитного зобов`язання.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 25894,54 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн та витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику, в розмірі 381,74 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлена у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 01 серпня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір №8860296 про надання споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» шляхом підписання електронним підписом відповідачки — одноразовим ідентифікатором 123522.
Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальнику кредит на таких умовах: сума кредиту — 4400,00 грн; строк кредитування — 344 дні, з 01 серпня 2025 року; остаточний термін повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом — 11 липня 2026 року; денна процентна ставка складає 0,97%; орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 2733,57 відсотків річних.
Згідно з п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 616,00 грн, яка нараховується за ставкою 14,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Позичальник зобовязалася повернути кредит та виконати інші зобовязання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором.
Кредитні кошти надані ОСОБА_1 шляхом переказу на її картковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням №159034587 від 01 серпня 2025 року про перерахування ТОВ «Мілоан» на картку відповідачки 4400,00 грн за призначенням платежу — кошти згідно договору №8860296.
Відповідачка належним чином зобовязання за договором не виконувала, платежі у визначені договором строки не здійснювала, у звязку з чим утворилася заборгованість.
25 листопада 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія"Сіті Колект" укладено договір факторингу №ДО-20251125, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК"Сіті Колект" право вимоги до відповідачки за кредитним договором №8860296 від 01 серпня 2025 року.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ДО-20251125 від 25 листопада 2025 року, ТОВ «ФК "Сіті Колект" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №8860296 від 01 серпня 2025 року.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та інші наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з положеннями пунктів 12, 13 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або аналога власноручного підпису.
Виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Судом встановлено, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору та договору факторингу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню суми основного боргу в розмірі 4400,00 грн та комісії за надання кредиту в розмірі 616,00 грн, що відповідає умовам п. 1.5.1 договору №8860296 від 01 серпня 2025 року.
При цьому позовна вимога в частині стягнення інших комісійних платежів задоволенню не підлягає, оскільки з наданих суду доказів вбачається, що комісія за надання кредиту, як одноразовий платіж, визначена сторонами у розмірі 616,00 грн. Інші заявлені до стягнення комісійні платежі не є комісією за надання кредиту, договором не визначено будь-яких інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, а отже вказана плата не відповідає положенням статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", якою чітко обмежено можливість банку стягувати плату за адміністрування чи видачу кредиту, якщо за цим не стоїть реальна, замовлена вами додаткова послуга. Вказані правові висновки викладені у Постанові Великої Палати ВС від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, а тому в цій частині підстав для задоволення позову суд не вбачає.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, штрафні санкції за неналежне виконання кредитного зобов"язання у розмірі 7000,00 грн не можуть бути стягнуті, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Тому позовні вимоги підлягають задоволенню лише в межах фактично отриманого відповідачкою кредиту та погодженої сторонами комісії за надання кредиту.
Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. Оскільки судом позов задоволено частково на суму 5016,00 грн, що становить 19,37%заявлених вимог (5016х100/25894,54), то з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 515,70 грн (2662,40х19,37/100) та 1743,30 грн витрат на правову допомогу.
Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику, в сумі 381,74 грн, що підтверджено документально.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Колект", код ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321, заборгованість за кредитним договором №8860296 від 01 серпня 2025 року у розмірі 5016,00 грн, а також 515,70 грн судового збору, 1743,30 грн витрат на правову допомогу, та 381,74 грн витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику.
В задоволенні решти позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції або безпосередньо шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя  Л.М. Битківський