Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2910/26
Номер провадження2/711/2053/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
23 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 26 246 грн (вхідний №12337/26).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 27.12.2025 о 10 год 45 хв трапилася дорожньо-транспортна пригода в м. Черкаси на перехресті вул. Надпільної та Симиренківської з вини водія ОСОБА_2 , який керуючи вантажним автомобілем Man TGM 15/250 д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Симиренківській в м. Черкаси, в порушення вимог п.2.3 б та 16.1 Правил дорожнього руху України, при виїзді на перехрестя з вул. Надпільною, не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Avensis д.н.з НОМЕР_2 , яким керував позивач.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.01.2026 водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 
Позивач у мотивувальній частині позову також зазначає про те, що на місце ДТП був викликаний автомобіль швидкої медичної допомоги, оскільки внаслідок ДТП позивач сильно вдарився лівою частиною голови об внурішню частину стійки дверного прорізу, а також лівим стегном та коліном. На місці події медичними працівниками було проведено зовнішній огляд позивача, під час якого встановлено, що на місці удару був набряк, а також проведена кардіограма та перевірений артеріальний тиск, який становив 200/90.
Після завершення оформлення документів на місці події, позивач викликав евакуатор для переміщення пошкодженого авто з місця пригоди в гаражний кооператив «Прогрес-2» м.Черкаси, а також поїхав у травматологічний пункт для медичного огляду фаховими спеціалістами. Зокрема, позивач зазначає про те, що він пройшов огляд травматолога, а також йому було проведене МРТ голови. Після огляду він звернувся до сімейного лікаря, який провів додатковий огляд і призначив позивачу прийом медичних препаратів від високого артеріального тиску та заспокійливі. Крім того сімейний лікар видав направлення до невропатолога, оскільки позивач скаржився на головний біль і дзвін у вухах. У свою чергу невропатолог направив позивача для проведення УЗД задньої частини голови, шийного відділу та призначив необхідні медичні препарати. Також позивач зазначає про те, що сімейний лікар назначив йому лікарняний в період з 08.01.2026 до 12.01.2026 та з 12.01.2026 до 14.01.2026.
Позивач у позові також зазначає про те, що після проведення експертної оцінки як представником страхової компанії, так і незалежним експертом, автомобіль був визнаний таким, що не підлягає відновленню. 
У зв`язку з цим, позивач констатує, що в зв`язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 він залишився без транспортного засобу і йому було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 262 468,68 грн.
Оскільки, як стверджує позивач, він працює головним механіком на підприємстві ТОВ «Бон Буасон Дрінкс», йому потрібний транспортний засіб для виконання професійних обов`язків. Також позивачу потрібний транспортний засіб і в особистих справах для поїздок до медичних закладів, магазинів, на дачу, а також до брата дружини, який перебуває в інтернаті в с.Чехівка. Проте, оскільки, належний позивачу автомобіль, що пошкоджений під час ДТП, яка сталася з вини відповідача, визнаний таким, що не підлягає відновленню, позивач використовував міський та міжміський громадський транспорт, на якому не дуже зручно пересуватися з високим артеріальним тиском у межах 140-150/90. Як стверджує позивач, він відчуває стрес при таких поїздках, іноді доводилося йому виходити з громадського транспорту, не доїхавши до місця планової зупинки через запаморочення в голові; також позивач відчув безсоння, якого раніше не було, просинаючись вночі в різний час.
Крім того після ДТП у позивача кардинально помінявся спосіб звичного життя, до якого він звик, що викликало необхідність пристосовуватися до нового способу життя і не в хорошому сенсі.
У зв`язку з викладеним, позивач, після всіх рішень по відшкодуванню матеріальної шкоди зі сторони страхової компанії, зателефонував відповідачу ОСОБА_2 і запропонував останньому сплатити йому моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, в сумі 26 246 грн. Однак відповідач повідомив позивачу, що в нього таких коштів немає. Означені обставини викликали необхідність позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 26 246 грн, що становить 10% від суми загального розміру матеріальної шкоди. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Копія ухвали суду засобами поштового зв`язку позивачем отримана 07.04.2026 (а.с.35).
09 квітня 2026 року позивач ОСОБА_1 до суду подав заяву про усунення недоліків, що цього ж дня зареєстрована канцелярією суду за вхідним №15606, до якої, зокрема, долучено примірник позовної заяви з додатками для його направлення відповідачу (а.с.38). 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначений о 10 год 00 хв 12 травня 2026 року (а.с.39-40).
Відповідач не скористався процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву. 
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.05.2026 оголошено перерву в розгляді справи до 10 год 30 хв 19.05.2026 у зв`язку з витребуванням з канцелярії Придніпровського районного суду м. Черкаси матеріалів справи про адміністративне правопорушення №711/3/26 для її огляду в судовому засіданні (а.с.48).
У судових засіданнях, що відбулися 12 та 19.05.2026, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 26 246 грн. Додатково позивач ОСОБА_1 суду повідомив, що моральна шкода відповідачем йому завдана у зв`язку з тим, що він залишився без авто, яке є фізично знищеним, у зв`язку з чим відбулися зміни способу його життя, а також погіршився стан його здоров`я проте пов`язати погіршення стану здоров`я саме із подією ДТП, як повідомив позивач у судовому засіданні 12.05.2026, він об`єктивно не може. Щодо визначення розміру моральної шкоди з призми 10% від розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, то позивач у судовому засіданні пояснив це тим, що у конкретному випадку він користувався юридичним асистентом і взяв середнє значення між максимальним і мінімальним розміром моральної шкоди, що розрахована означеним асистентом.
Відповідач ОСОБА_2 у судових засіданнях повідомив суд, що він не може повідомити процесуальне ставлення до позовних вимог, оскільки він не може зрозуміти чому позивач пред`явив позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, адже він з місця ДТП не від`їжджав, не грубив позивачу на місці ДТП, крові на обличчі у позивача не було, а лише був синець, цивільно-правова відповідальність, керованого ним автомобіля, була застрахована. Додатково суду повідомив, що на момент ДТП він дійсно керував вантажним автомобілем, власником якого є його роботодавець ТОВ «Вересень+»; вину у вчиненні ДТП він не заперечує, оскільки дійсно порушив Правила дорожнього руху. 
19 травня 2026 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 40 хв 25 травня 2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції позивача ОСОБА_1 , висловлені як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також процесуальну позицію відповідача ОСОБА_2 , що проголошена у вступному слові, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.01.2026 у справі №711/3/26 (провадження №3/711/137/26) ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. У вказаній постанові судом встановлено, що 27.12.2025 о 10 год 45 хв ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MAN TGM 15/250» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Симиренківській в м. Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 16.1 Правил дорожнього руху України, при виїзді на перехрестя з вул. Надпільною, не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та в результаті самовільного руху здійснив наїзд на паркан, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.10-11).
Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Суд перевірив факт набрання постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.01.2026 у справі №711/3/26 (провадження №3/711/137/26) законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 27 січня 2026 року (реєстраційний номер рішення: 133337143).
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У зв`язку з викладеним, суд зробив висновок, що постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.01.2026 у справі №711/3/26 (провадження №3/711/137/26) підтверджує ті юридичні факти, що подія ДТП мала місце 27.12.2025 о 10 год 45 хв в м.Черкаси на перехресті вулиць Симиренківської та Надпільної, за участю транспортних засобів: «MAN TGM 15/250» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , а також підтверджує той факт, що винним в означеній дорожньо-транспортній пригоді у встановленому законом порядку визнаний відповідач у справі ОСОБА_2 .
Також у судовому засідання була досліджена копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , що виданий ТСЦ 7141, зі змісту якого суд встановив, що власником автомобіля Toyota Avensis д.н.з НОМЕР_2 , станом на день ДТП, є позивач ОСОБА_1 (а.с.8-9).
Із висновку щодо вартості колісного транспортного засобу №126/01-26-(01) від 20.02.2026, що складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , суд встановив, що ринкова вартість автомобіля Toyota Avensis д.н.з НОМЕР_2 , станом на 27.12.2025, становить 262 468,68 грн, а вартість відновлювального його ремонту – 777 377,52 грн (а.с.12).
Крім того в судовому засіданні суд безпосередньо дослідив інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я №1111-С67В-46Н7-К83С від 08.01.2026 та №1111-С2К4-СТЕК-РК4В від 12.01.2026, зі змісту яких встановив, що позивач ОСОБА_1 перебував на лікарняному в період з 08.01.2026 до 12.01.2026 та з 12.01.2026 до 14.01.2026; причиною перебування на лікарняному позивача стало захворювання або травма загального характеру (а.с.14,15).
Із огляду лікаря (запис №153010481/1) від 06.01.2026, що проведений терапевтом ТОВ «Свій лікар плюс» ОСОБА_4 , суд встановив, що ОСОБА_5 06.01.2026 звернувся до лікаря-терапевта зі скаргами на серцебиття, опухлі щиколотки та підвищений кров`яний тиск; за результатами огляду лікарем-терапевтом призначене відповідне медикаментозне лікування (а.с.16).
Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив консультативне заключення невропатолога від 13.01.2026, складене відносно пацієнта ОСОБА_1 , та встановив, що означеного дня ОСОБА_1 звернувся до лікаря-невропатолога КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» зі скаргами на дзвін у вухах та підвищений артеріальний тиск; за результатами огляду лікарем-невропатологом призначене відповідне медикаментозне лікування (а.с.18).
Із консультативного заключення невропатолога від 15.01.2026, що складене відносно пацієнта ОСОБА_1 , суд встановив, що означеного дня ОСОБА_1 звернувся до лікаря-невропатолога КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» зі скаргами на дзвін у вухах та підвищений артеріальний тиск; за результатами огляду лікарем-невропатологом призначене відповідне медикаментозне лікування (а.с.19).
Крім того в судовому засіданні, що відбулося 19.05.2026, суд також дослідив дуплексне сканування та спектральна ультразвукова доплерографія цервіко-краніальних судин, що було виконане 14.01.2026 медичним центром «Євромед» пацієнту ОСОБА_1 , зі змісту якого встановлено ознаки венозної дисциркуляції, порушення венозного відтоку праворуч, розширення правої внутрішньої яремної вени (а.с.21).
Також із матеріалів цивільної справи, що містяться на а.с.22-23, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 29.12.2025 звертався за медичною допомогою до чергового нейрохірурга КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де було встановлено діагноз: забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови та забій лівого колінного суглоба, а також рекомендовано консультація травматолога, а у разі погіршення стану здоров`я – повторний огляд нейрохірурга. Крім того позивачу ОСОБА_1 27.12.2025 о 12.02 год було зроблено кардіограму.
Із фіскальних чеків, що містяться на а.с.24-25, суд встановив, що в період січень 2026 року – березень 2026 року позивачем ОСОБА_1 було придбано медикаментів у різних аптечних мережах на загальну суму 2 173,47 грн.
Крім того з довідки ТОВ «Бон Буасон Дрінкс» №65 від 02.03.2026 суд встановив, що ОСОБА_1 з 01 липня 2025 року працює на посаді головного механіка технічної служби (а.с.26).
Із посвідчення №17 без номера і дати, що видане ОСОБА_6 виконавчим комітетом Черкаської міської ради, суд встановив, що ОСОБА_6 , згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 01.03.2004 №237, призначена опікуном над братом – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і над його майном (а.с.27).
Із довідки Чехівського психоневрологічного інтернату №110 від 09.03.2026 суд встановив, що ОСОБА_7 знаходиться на обслуговуванні та отримує соціальну послугу стаціонарного догляду (перебуває на повному державному утриманні) в Чехівському психоневрологічному інтернаті з 06.04.2005 по теперішній час (а.с.28).
Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив квитки на проїзд у міському транспорті в загальній кількості 33 квитки загальною вартістю 536 грн (а.с.31-32).
Із огляду терапевта (сімейного лікаря) від 22.12.2023, що проведений лікарем –загальної практики – сімейний лікар №1 ОСОБА_8 , суд встановив, що ОСОБА_5 22.12.2023 звернувся до сімейного лікаря зі скаргами на болі фалангового суглобу, набряк, почервоніння та значне обмеження рухів; за результатами огляду сімейним лікарем призначене відповідне медикаментозне лікування (а.с.52).
Крім того з огляду терапевта (сімейного лікаря) від 04.12.2023, що проведений лікарем –загальної практики – сімейний лікар №1 ОСОБА_8 , суд встановив, що ОСОБА_5 04.12.2023 звернувся до сімейного лікаря зі скаргами на болі міжреберних проміжків, що посилюються при рухах, що віддають в спину та руку; за результатами огляду сімейним лікарем призначене відповідне медикаментозне лікування (а.с.53).
Також із огляду терапевта (сімейного лікаря) від 30.10.2023, що проведений лікарем –загальної практики – сімейний лікар №1 ОСОБА_8 , суд встановив, що ОСОБА_5 30.10.2023 звернувся до сімейного лікаря зі скаргами на болі колінних суглобів, обмеження рухів у них, а також на хрускіт у суглобах; за результатами огляду сімейним лікарем призначене відповідне медикаментозне лікування (а.с.54).
У судовому засіданні, що відбулося 19.05.2026, суд також оглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення №711/3/26, зі змісту якої встановив, що 27.12.2025 о 10 год 45 хв ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MAN TGM 15/250» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Симиренківській в м. Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 16.1 Правил дорожнього руху України, при виїзді на перехрестя з вул. Надпільною, не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та в результаті самовільного руху здійснив наїзд на паркан, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що є джерелом національного законодавства (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (рішення у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 18966/02, рішення у справі «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, заява № 41984/98).
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (рішення у справі «Антипенко проти російської федерації» від 15 жовтня 2009 року, заява № 33470/03, постанова у справі «Пшеничний проти російської федерації» від 14 лютого 2008 року, заява № 30422/03).
Як встановлено судом, автомобіль Toyota Avensis д.н.з НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27.12.2025 в м. Черкаси на перехресті вулиць Симиренківська та Надпільна, зазнав механічних пошкоджень, що внаслідку призвело до його фізичного знищення у зв`язку з тим, що його ринкова вартість на момент ДТП є суттєво нижчою, аніж вартість відновлювального ремонту.
У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що факт спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди у виді фізичного болю та душевних страждань внаслідок ушкодження здоров`я (забою м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови і забою лівого колінного суглоба) та знищення майна - автомобіля Toyota Avensis д.н.з НОМЕР_2 , з вини відповідача ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи.
Також суд звертає увагу учасників справи, що відповідач ОСОБА_9 беззаперечно погодився з тим, що винним у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 27.12.2025 в м.Черкаси на перехресті вулиць Симиренківська та Надпільна, є саме він як водій автомобіля «MAN TGM 15/250» д.н.з. НОМЕР_1 .
Водночас, суд відхиляє твердження позивача про те, що діями водія автомобіля «MAN TGM 15/250» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 йому завдано моральної шкоди у виді фізичного болю та страждань, що пов`язані з високим артеріальним тиском, який супроводжує позивача після ДТП і перешкоджає йому їздити громадським транспортом, оскільки позивач, всупереч процесуальному обов`язку доведення позовних вимог, не надав суду належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що саме дорожньо-транспортна пригода спровокувала високий артеріальний тиск, який супроводжує наразі позивача. Також суд звертає увагу, що позивач не заявляв клопотання про призначення відповідного виду судової експертизи з метою встановлення причинного зв`язку між подією ДТП та незадовільним станом здоров`я позивача, що пов`язаний з високим артеріальним тиском.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У зв`язку з цим, суд відхиляє такі засоби доказування як огляди терапевта (сімейного лікаря) від 30.10, 2023, 04.12.2023 та 22.12.2023 (а.с.52-54) як неналежні докази.
Вирішуючи питання щодо розміру компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, суд зазначає про таке.
Як встановлено судом із мотивувальної частини позовної заяви, а також із пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, завдання моральної шкоди відповідачем, позивач пов`язує з фізичним болем та душевними стражданнями внаслідок ушкодження здоров`я (забою м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови та забою лівого колінного суглоба) та знищення майна - автомобіля Toyota Avensis д.н.з НОМЕР_2 .
На переконання суду, будь-яка нормально реагуюча людина відчуває достатньо сильні душевні страждання внаслідок потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду за умови дотримання цим учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху. Суд також констатує, що участь у дорожньо-транспортній пригоді не є позитивним психоемоційним фактором, а навпаки це призводить до душевних страждань.
У даному випадку внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху позивач ОСОБА_1 , який керував автомобілем з дотриманням Правил дорожнього руху і розраховував на те, що й інші учасники дорожнього руху, зокрема відповідач ОСОБА_2 , виконують ці Правила, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка вочевидь викликала у позивача ОСОБА_1 душевні страждання, а також призвела до ушкодження здоров`я (забою м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови та забою лівого колінного суглоба) та знищення майна - автомобіля Toyota Avensis д.н.з НОМЕР_2 , а відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не відшкодував, завдану позивачу моральну шкоду. У зв`язку з цим, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на те, що ці обставини спричинили у нього стан фізичного болю та душевно страждання.
Згідно керівних роз`яснень, що викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи ступінь фізичного болю та душевних страждань позивача ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом з дотриманням Правил дорожнього руху, відсутність відшкодування завданої шкоди протягом майже п`яти місяців, суд вважає достатнім стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн.
Водночас суд відхиляє твердження позивача про те, що розмір моральної шкоди має становити 10% від суми матеріального збитку, оскільки з аналізу положень ст.23, 1167 ЦК України суд встановив, що законодавець не пов`язує розмір моральної шкоди з розміром матеріального збитку з призми будь-якого відсоткового їх співвідношення.
Також суд, надаючи правову оцінку твердженню відповідача про те, що на момент ДТП він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вересень +», яке є власником вантажного автомобіля марки Man д.н.з. НОМЕР_1 , зазначає про таке.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).
Частинами першою - другою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша – друга статті 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частина третя статті 83 ЦПК України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу (частина перша статті 84 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
З аналізу означених норм процесуального права суд зробив висновок, що перебування в трудових відносинах відповідача, станом на момент скоєння ДТП, має довести особа, яка повідомляє суду відповідну інформацію, тобто у конкретному випадку відповідач.
Проте суд враховує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження юридичного факту перебування, станом на 27.12.2025, у трудових відносинах з ТОВ «Вересень+», зокрема: витягу з трудової книжки, довідки про місце роботи, форми ОК-5 чи ОК-7 тощо. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.1172 ЦК України.
Водночас, сам по собі факт керування відповідачем вантажним автомобілем, що на праві власності належить ТОВ «Вересень +», безумовно не свідчить, що відповідач, на момент скоєння ДТП, перебував у трудових відносинах із означеним товариством. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що сторонами не подавалося до суду клопотань про витребування чи забезпечення доказів, а суд, керуючись п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, однак самостійно витребувати той чи інший засіб доказування суд процесуального права немає, що узгоджується з положеннями ст.13 ЦПК України.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції №2.586413019.1 від 23.03.2026 (а.с.54) судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1358 грн (а.с.30).
Підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18) та від 22.12.2021 у справі №308/1359/21 (провадження №61-8748св21).
Таким чином, суд дійшов висновку, що у конкретному випадку судовий збір позивачем сплачений всупереч положенням п.п. 1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме: у розмірі 1358 грн замість 1331,20 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3328 грн х 0,4). 
З огляду на те, що позивачем ОСОБА_1 заявлено до стягнення з відповідача моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в сумі 26246 грн, проте судом позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, в розмірі 8000 грн, що складає 30,48% від ціни позову (8000 грн / 26246 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 405,75 грн, тобто 30,48% від розміру судового збору, що підлягав сплаті позивачем з урахуванням положень п.п. 1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (1331,20 грн х 0,3048).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Що стосується надлишково сплаченого позивачем розміру судового збору, що складає 26,8 грн (1358 грн – 1331,20 грн), то суд зазначає про таке.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Оскільки у заявах по суті справи позивач ОСОБА_1 чи в будь-якому іншому документі, що адресований суду, не просив суд повернути позивачу надлишково сплачений розмір судового збору, тому суд у судовому рішенні, яким завершується розгляду справи, не вирішує питання про повернення позивачу надлишково сплаченої суми судового збору. Водночас це не позбавляє позивача подати відповідне клопотання після ухвалення судового рішення.
Керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 244, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 405 (чотириста п`ять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок судового збору.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 25 травня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко