КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року м. Київ справа №320/4811/26
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві	
про	визнання протиправними дій, зобов`язання вчини дії	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки Апарату Верховної Ради України від 20.01.2026. №15/59-443 про розмір грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, з 01.01.2026, перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , у розмірі 90% від заробітної плати працюючого народного депутата України - члена Комітету Верховної Ради України, з урахуванням доплати за інтенсивність праці, "дитині війни", пенсії за особливі заслуги перед Україною, пенсії інваліда 3-ї групи (ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС), на підставі довідки про заробітну плату працюючого народного депутата України, виданої Апаратом Верховної Ради України від 20.01.2026 № 15/59-443, без обмеження граничного розміру пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, згідно додатково наданих документів, оскільки У разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із суми, що складається з посадового окладу з урахуванням всіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали зазначені обставини.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 відкрито провадження у справі, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ст. ст. 257-262 КАС України без повідомлення (виклику) учасників справи.
16 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» від представника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позов.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148 внесено зміни до частини дванадцятої статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», яким передбачено, що пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, в зв`язку з набуттям чинності вищезазначених Законів, норми частини дванадцятої статті 20 Закону 2790, що передбачали перерахунок пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення народного депутата втратили чинність. При цьому, Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати народним депутатам України.
Тобто, застосування вказаних вище норм права у часі, щодо перерахунку пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на такий перерахунок (звернення із заявою про перерахунок).
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 був народним депутатом України першого (дванадцятого) скликання Верховної Ради України з 15 травня 1990 року по 18 червня 1992 року.
З 28 червня по 8 жовтня 1990 року позивач був обраний членом Комісії Верховної Ради Української РСР з питань агропромислового комплексу, а з 8 жовтня 1990 року по 18 червня 1992 року - членом Комісії Верховної Ради Української РСР з питань Чорнобильської катастрофи.
Позивач із квітня 1997 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України».
20 січня 2026 року Управлінням справами Апарату Верховної Ради України складено довідку №15/59-443 про заробітну плату народного депутата України діючого скликання.
Уповноважений представник позивача звернувся із адвокатським запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Апарату Верховної Ради України від 20.01.2026 №15/59-443 на підставі Закону України «Про статус народного депутата України», виходячи із 90 відсотків місячної заробітної плати працюючого народного депутата.
Листом від 30.01.2026 №2600-0202-8/15022 Головне управління Пенсійного фонду України проінформувало, з 07.04.1997 гр. ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус народного депутату України».
З 1 жовтня 2011 року набув чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким встановлено обмеження виплати пенсії максимальним розміром (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до "Про статус народного депутата України".
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Відповідно до пункту 12 статті 20 Закону України "Про статус народного депутата України" (в редакції чинній з 01.10.2017) пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року № 213-VIII з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України “Про статус народного депутата України”.
Зазначено, з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України “Про статус народного депутата України” не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Отже, підстави для проведення перерахунку пенсії згідно довідки Апарату Верховної Ради України від 20.01.2026 №15/59-443 відсутні.
Вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.
Досліджуючи надані сторонами докази, наявні в матеріалах справи, оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З огляду на матеріали справи, спір між позивачем та відповідачем виник з приводу правомірності дій пенсійного органу щодо відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату народного депутата України діючого скликання, виданої Управлінням справами Апарату Верховної Ради України, від 20.01.2026 №15/59-443, без обмеження граничного розміру пенсії.
Статус (права, обов`язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень визначені Законом №2790-XII.
Відповідно до частини 16 статті 32 Закону №2790-XII (у редакції, чинній на час переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України») при досягненні пенсійного віку колишньому депутату призначається пенсія, яка становить 80 процентів місячного окладу, встановленого на той час для працюючого народного депутата України. Це положення не поширюється на депутата, повноваження якого було достроково припинено у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння.
Відповідно до Закону України « Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус народного депутата України"» від 25.09.1997 548/97-ВР частину шістнадцяту викладено в такій редакції: "При досягненні встановленого законодавством України пенсійного віку народному депутату України призначається зазначена державна пенсія за наявності трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років. Пенсія вказаним народним депутатам України призначається в розмірі 80 відсотків заробітку працюючого народного депутата з урахуванням усіх доплат та надбавок до посадового окладу. За кожний повний рік роботи понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток наведеного вище заробітку але не більше ніж до 90 (включно) відсотків зазначеного заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія народному депутату України виплачується в повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. У разі виходу на пенсію народному депутату України виплачується грошова допомога в розмірі 12 місячних посадових окладів. Народному депутату, який вийшов на пенсію, надається право безоплатного проїзду на території України один раз на рік (у прямому і зворотному напрямках) залізничним, водним, повітряним або автомобільним міжміським транспортом. Ці положення за рішенням Верховної Ради України не поширюються на депутата, повноваження якого припинено достроково у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо нього".
05 жовтня 2000 року прийнято Закон України «Про внесення змін до статті 32 Закону України "Про статус народного депутата України"» № 2015-III, відповідно до якого частина шістнадцята статті 32 викладена в редакції: При досягненні встановленого законодавством України пенсійного віку народному депутату України призначається зазначена державна пенсія за наявності трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років. Пенсія вказаним народним депутатам України призначається в розмірі 80 відсотків заробітку працюючого народного депутата з урахуванням усіх доплат та надбавок до посадового окладу. За кожний повний рік роботи понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток наведеного вище заробітку але не більше ніж до 90 (включно) відсотків зазначеного заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії. Нарахування пенсій здійснюється із суми, що складається з посадового окладу з урахуванням всіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії. Пенсія народному депутату України виплачується в повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. У разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із суми, що складається з посадового окладу з урахуванням всіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент виникнення права на перерахунок пенсій. У разі виходу на пенсію народному депутату України виплачується грошова допомога в розмірі 12 місячних посадових окладів. Народному депутату, який вийшов на пенсію, надається право безоплатного проїзду на території України один раз на рік (у прямому і зворотному напрямках) залізничним, водним, повітряним або автомобільним міжміським транспортом. Ці положення за рішенням Верховної Ради України не поширюються на депутата, повноваження якого припинено достроково у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо нього.
У подальшому, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про статус народного депутата України"» від 22.03.2001 2328-III, внесено зміни до Закону України "Про статус народного депутата України" ( 2790-12 ) (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 3, ст. 17; 1994 р., N 34, ст. 315, N 40, ст. 363; 1995 р., N 34, ст. 268, N 35, ст. 270; 1997 р., N 35, ст. 221, N 50, ст. 303; 1998 р., N 20, ст. 105; 1999 р., N 4, ст. 35; 2000 р., N 48, ст. 408), виклавши його в новій редакції.
Так, відповідно до абз.1 частини дванадцятої статті 20 Закону при досягненні встановленого законом пенсійного віку за наявності трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, а також у разі визнання інвалідом I або II групи народному депутату призначається пенсія в розмірі 80 відсотків місячної заробітної плати нині працюючого народного депутата з урахуванням всіх доплат та надбавок до посадового окладу. Нарахування пенсій здійснюється із суми, що складається з посадового окладу з урахуванням всіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент призначення пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія за віком та по інвалідності збільшується на один відсоток наведеного вище заробітку, але не більше ніж до 90 (включно) відсотків зазначеного заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії.
Абз.6 частини дванадцятої статті 20 Закону встановлено, у разі зміни розміру заробітної плати працюючим народним депутатам України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із суми, що складається з посадового окладу з урахуванням всіх доплат та надбавок працюючого народного депутата на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали зазначені обставини.
01.01.2015 набрав чинності Закон № 76-VIII, згідно з пунктом 28 якого визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій народним депутатам України визначаються Кабінетом Міністрів України.
Також у відповідний період діяли положення пункта 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, згідно яких у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до, зокрема, Закону України №2790-ХІІ.
Відповідні положення втратили чинність з 18 червня 2020 року - дня прийняття Конституційним Судом України рішення №5-р(ІІ)/2020.
Водночас, 11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII (далі - Закон України №2148-VIII), пунктом 14 якого частину 12 статті 20 Закону України №2790-ХІІ викладено у новій редакції.
Згідно таких змін з 11 жовтня 2017 року пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Фактично у зв`язку із набуттям чинності цього Закону, норми частини дванадцятої статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», що передбачали перерахунок пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення народного депутата, втратили чинність.
Разом з тим, Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати народним депутатам України.
Крім цього, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсій, як підвищення заробітної плати працюючих народних депутатів.
Також слід зазначити, що згідно пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції, яка набрала чинності з 11 жовтня 2017 року, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до, зокрема, Закону України «Про статус народного депутата України», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», не переглядається та пенсія не індексується. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа, відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Аналізуючи наведені правові норми, слід зазначити, що пенсія народного депутата України є видом пенсії, яка призначається за спеціальним законом, зокрема відповідно до Закону України «Про статус народного депутата» (станом на момент призначення позивачу пенсії).
Між тим, станом на сьогодні, пенсійне забезпечення народних депутатів здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», це визначено Законом України від 30 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».
Таким чином, за таких обставин, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії законодавець такої можливості у випадку зміни заробітної плати не передбачив.
Аналіз наведених вище правових норм, якими регулюються спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії чинне законодавство, у тому числі Закон № 1058-IV, не передбачало можливості здійснення перерахунку пенсії, призначеної на підставі Закону № 2790-XII до 01.10.2017, у випадку зміни заробітної плати працюючого народного депутата України.
Водночас надаючи оцінку доводам, що на момент призначення пенсії закон передбачав перерахунок у разі підвищення заробітної плати чинним народним депутатам, а зміна закону не може позбавити позивача набутого права, варто вказати таке.
Частина третя статті 22 Конституції України дійсно забороняє звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів. Водночас, законодавець, змінивши порядок пенсійного забезпечення народних депутатів Законом № 2148-VIII, не скасував право позивача на отримання пенсії пенсія продовжує виплачуватися у раніше встановленому розмірі. 
Зміни стосуються лише порядку подальшого коригування (перерахунку) пенсії на майбутнє.
Стаття 58 Конституції України стосується зворотної дії законів у часі, тоді як у даному випадку Закон № 2148-VIII застосовується на майбутнє, а не ретроспективно він не зменшує розмір вже призначеної пенсії та не вимагає повернення раніше виплачених сум.
Стосовно посилань позивача на висновки, викладені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2025 у справі № 320/13277/23, якими аналогічний позов було задоволено, суд зауважує, що відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в інших справах не є обов`язковими для суду при розгляді цієї справи, не мають преюдиційного характеру.
Отже, враховуючи те, що на момент коли, як вважає позивач, виникло право на перерахунок пенсії, в законодавстві відсутні норми, які б регламентували умови та порядок проведення такого перерахунку, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу.
Позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах 16 жовтня 2023 року (справа № 560/3312/22) та 14 грудня 2023 року (справа № 640/8366/20).
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.
Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року у справі за заявою «Великода проти України», яким звернуто увагу на те, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Крім того, на залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».
У цьому рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.
Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних витрат, про що зазначено в рішенні цього суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії». Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що у законодавстві, що регулює питання перерахунку пенсії вказаної категорії осіб, відбулись зміни, тобто по-новому врегульовано відносини у даній сфері.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані суб`єктом владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, відшкодуванню підлягають судові витрати сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, виключно у разі задоволення позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 – 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд – 

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.