Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Справа№200/2274/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправної бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ, відповідач), в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність, яка полягає в неправильному розрахунку розміру щомісячних страхових виплат та зобов`язати здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат з 24 квітня 2025 року (з дати встановлення професійного захворювання), з урахування розміру заробітної плати застрахованої особи перед складенням акта за формою П-4, застосувавши при розрахунку розмір середньомісячної заробітної плати 140492,16.
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду і відкрити провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано докази.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що саме з 24 квітня 2025 року він має право на отримання щомісячних страхових виплат. Оскільки розмір щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я, то нарахування таких виплат Фондом можливе лише після встановлення МСЕК відповідного відсотку втрати працездатності особі, але виплата коштів здійснюється саме з дати встановлення професійного захворювання. 
Також зазначає, що розрахунковим періодом, за який обчислюється заробітна плата є 12 календарних місяців, перед складенням акту за формою П-4 (21.07.2025 року) відповідно до п. 14 Порядку №1266, тобто період з 01 липня 2024 року по 31 червня 2025 року, а середньоденна заробітна плата обчислюється відповідно до п. 3 Порядку №1266 шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати, на яку нарахований єдиний внесок, на кількість календарних днів зайнятості (період перебування у трудових відносинах). Враховуючи ту обставину, що позивача 26.07.2024 року звільнено з підприємства, кількість календарних днів зайнятості становить 26 днів (01 липня 2024 року по 26.07.2024 року).
Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що Головним управлінням було призначено позивачу щомісячні страхові виплати з 24.09.2025 на підставі пункту 7 розділу 5 Постанови № 4-1 «щомісячна страхова виплата призначається потерпілому з дня встановлення МСЕК або експертною командою ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання».
Крім того, між датою встановлення експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності (24.09.2025) до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку (дата звільнення 26.07.2024), середня заробітна плата обчислюється з урахуванням її коригування, відповідно до п. 14 Порядку № 1266.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 21.12.1995.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , дата заповнення 25.03.1997, позивач 26.07.2024 звільнений з ВП «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля» за станом здоров`я.
У витязі з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 05.11.2025 № 53/25/1260/ВП зазначено, що: позивачу встановлено інвалідність з 24.09.2025 (п. 6); група інвалідності третя (п. 7); причина інвалідності – професійне захворювання (п. 10); дата з якої визначено відсоток втрати професійної працездатності – 24.09.2025 (п. 12.1); причина втрати професійної працездатності, відсоток втрати професійної працездатності, дата встановлення професійного захворювання чи настання трудового каліцтва – професійне захворювання, 65%, встановлено з 24.04.2025.
Крім того, до суду надана копія акта (Форма П-4) розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21.05.2025, складеного Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці, за яким дата встановлення остаточного діагнозу позивачу – 24.04.2025.
Також з указаного акта випливає, що причина виникнення професійного захворювання у позивача відбулась у зв`язку з тривалою працею у ВП «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля».
Також до суду надана копія виписки №332 із медичної карти стаціонарного хворого (вих № 512 від 24.04.2025) відносно ОСОБА_1 , в якій зазначено що він перебував у стаціонарі з 17.04.2025 по 24.04.2025.
Позивач звернувся до ГУПФУ із заявою від 18.12.2025 про призначення/перерахування / продовження страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням).
ГУ ПФУ постановою № 5001-109413714/5001-109413714-2025-2 від 23.12.2025 ОСОБА_1 призначена щомісячна страхова виплата в розмірі 30230,93 грн з 24.09.2025. Водночас зазначено, що застосовано середньоденну заробітну плату для розрахунку страхових виплат у розмірі 46509,12 грн.
Листом ГУ ПФУ від 27.01.2026 № 5197-61430/М-02/8-0500/26 повідомлено позивачу про те, що 18.12.2025 до Головного управління надійшла його заява про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати. Згідно з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановлення відсотку втрати працездатності з 24.09.2025 йому встановлено сукупно 65% відсотків втрати професійної працездатності по професійному захворюванню. Зазначено, що Головним управлінням опрацьовано заяву та призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 36 400,00 грн та щомісячні страхові виплати в розмірі 30 230,93 грн (за повний календарний місяць). Розмір одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності визначено відповідно до відсотка ступеня втрати працездатності та семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату, що передбачено п. 2 ст. 36 Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), (8000,00 грн * 7 * 65% =36 400,00 грн). Також повідомлено про те, що за даними його трудової книжки він працював на ДП «Мирноградвугілля» за професією гірничомонтажник підземний по 26.07.2024. Таким чином, розрахунковий період для обчислення середньої заробітної плати для розрахунку щомісячних страхових виплат був визначений з 01.07.2023 по 30.06.2024. Розмір середньої заробітної плати з урахуванням її корегування шляхом осучаснення склав 46509,12 грн. Розрахунок щомісячної страхової виплати: 46509,12 * 65% = 30 230,93 грн.
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 1105-XIV), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.
Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону № 1105-XIV встановлено, що одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення стійкої втрати професійної працездатності за результатами розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня його смерті особам, які мають на це право.
Частинами 5 і 6 указаного Закону встановлено, що страхові виплати здійснюються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.
Страхові виплати здійснюються протягом строку, встановленого медико-соціальною експертною комісією або експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи для повнолітнього потерпілого та ЛКК для неповнолітнього потерпілого.
Згідно з п. 7 розділу V Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 26 січня 2024 року № 4-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2024 року за № 353/41698 (далі – Порядок № 4-1), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що щомісячна страхова виплата призначається потерпілому з дня встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Пунктом 1 розділу XVI Порядку № 4-1 передбачено, що щомісячні страхові виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, здійснюються: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.
Отже, право на отримання потерпілим щомісячних страхових виплат настає з дати встановлення професійного захворювання, а право на отримання одноразової допомоги - з дня встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності.
Як установлено судом, професійне захворювання позивачу встановлено з 24.04.2025, про що зазначено в п. 12.4 витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 05.11.2025 № 53/25/1260/ВП.
Тому суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення йому щомісячних страхових виплат з 24.04.2025.
Відтак ГУ ПФУ протиправно призначило позивачу страхові виплати з 24.09.2025, а не з 24.04.2025. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі – Порядок № 1266), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.
Місяці розрахункового періоду, в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (з першого до останнього числа календарного місяця), виключаються з розрахункового періоду.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1266 передбачено, що в разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).
Згідно з п. 11 указаного Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.
Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).
У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.
Пунктом 14 Порядку № 1266 визначено, що в разі коли на дату встановлення експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи або медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку (складення акта за формою П-4) або звільнення з роботи (переходу на іншу роботу, з якою пов`язане професійне захворювання), середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві (складенням акта за формою П-4) або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України, за формулою:
З = З(н) х С : М,
де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;
З(н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата;
С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...);
К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:
К = З(в) : З(с),
де З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;
З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;
М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.
За змістом відзиву на позовну заяву (наведеного у відзиві розрахунку), ГУ ПФУ під час застосування наведених приписів 14 Порядку № 1266 здійснила розрахунок середньої заробітної плати виходячи з розміру заробітної плати за 12 місяців перед звільненням з роботи, а саме за період з 01.07.2023 по 30.06.2024, з наступим коригуванням.
З позовної заяви випливає, що позивач вважає можливим здійснити розрахунок не за період з 01.07.2023 по 30.06.2024, а з урахуванням того, що розрахунковим періодом, за який обчислюється заробітна плата є 12 календарних місяців, перед складенням акту за формою П-4 (21.07.2025 року).
На обґрунтування вказаного зазначено, що коли законодавство допускає множинне тлумачення, має застосуватися більш сприятливий підхід для особи (позивача).
Проте суд звертає увагу, що п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові випадки: за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.
Відтак страховий випадок визначається, зокрема, як професійне захворювання, у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів.
Тому суд не погоджується з доводами позивача про можливість множинного тлумачення наведених приписів Порядку № 1266 у спірних правовідносин. Позивач звільнений з ВП «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля» за станом здоров`я з 26.07.2024. Відтак ГУ ПФУ правильно здійснила розрахунок середньої заробітної плати виходячи з розміру заробітної плати за 12 місяців перед звільненням з роботи.
Обчислення заробітної плати з урахуванням дати складання акта за формою П-4 мало б здійснюватися, якщо, на момент встановлення особі професійного захворювання, така особа не була б звільнена з роботи. 
Отже, позовні вимоги в частині розрахунку розміру середньомісячної заробітної плати не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до квитанції № 2483-1479-0024-5286 від 26.03.2026 позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 1 064,96 грн.
Частинами 1, 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки позов задоволено частково, стягненню на користь позивача підлягає 532,48 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання протиправної бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не призначення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 24 квітня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячних страхових виплат з 24 квітня 2025 року.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок.
Повне рішення суду складено 11 травня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя К.О. Куденков