ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/843/25(910/10902/25)

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С., за участю: 
помічника (за дорученням судді) - Пастухової О.С., 
представників сторін: не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом 
позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», 
до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс»,
про визнання недійсним пункту 9 додаткової угоди, 
ВСТАНОВИВ:
Процесуальні дії суду та сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс» про визнання недійсним пункт 9 додаткової угоди №1 від 12.12.2018 до генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018, укладеного між позивачем та відповідачем.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.10.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 передано вказану справу за виключною підсудністю до Господарського суду Черкаської області для розгляду в межах справи №925/843/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком». 
03.11.2025 справа надійшла до Господарського суду Черкаської області.
Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.11.2025 справі присвоєно єдиний унікальний номер 925/843/25(910/10902/25) та визначено головуючого суддю Боровика С.С. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.12.2025, серед іншого, прийнято справу №910/10902/25 до свого провадження для розгляду в межах справи №925/843/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» з присвоєнням справі №910/10902/25 єдиного унікального номеру 925/843/25(910/10902/25); вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 31.03.2026. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.04.2026. 
28.04.2026 від представника ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» Дегтярьова Д.Т. надійшло клопотання про відкладення судового засідання та проведення в режимі відеоконференції. 
Суд зазначає, що участь представників сторін у судовому засіданні, призначеному на 28.04.2026, обов`язковою не визнавалася, а тому клопотання представника ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» Дегтярьова Д.Т. не приймає до уваги.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.
Позиції сторін
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що п. 9 додаткової угоди №1 порушує його майнові права та суперечить нормам Цивільного та Господарського кодексів (був чинним на момент підписання вказаної угоди) України, оскільки:
1) позивач фактично платить за одну й ту ж послугу двічі: перший раз фіксовано за певний комплекс послуг, другий раз за вже раніше оплачені послуги, а саме:
- укладений між позивачем та відповідачем генеральний договір про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018 за своєю правовою природою є договором про надання послуг,
- позивач та відповідач у п.1 додаткової угоди №1 обумовили надання юридичних, консультаційних та інших пов`язаних з ними послуг щодо проведення процедури фінансової реструктуризації заборгованості позивача та встановили оплату у розмірі 25 000 Євро без ПДВ за певний комплекс послуг з переліку, що закріплений у п. 1 цієї угоди,
- п.9 додаткової угоди №1 передбачений обов`язок позивача сплатити гонорар успіху (за умови виконання послуг, передбачених в п. 1 цієї Додаткової угоди) у розмірі 0,5% від суми заборгованості, що існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до плану реструктуризації,
- в силу п.9 додаткової угоди №1 на позивача покладено зобов`язання повторно оплатити ті ж самі послуги (п. 9 містить посилання на п. 1 цієї угоди, де міститься відповідний перелік),
- повторна оплата одних і тих же послуг (юридичний аналіз договорів, пропозицій, супроводження переговорів, перевірка документів тощо) суперечить ч.1 ст.901 та ч.1 ст.903 ЦК України, оскільки на позивача покладено обов`язок, який не передбачено змістом договору надання послуг;
2) будь-яка послуга в силу закону повинна надаватися належним чином, встановлення додаткової плати за належне виконання суперечить принципу належності виконання зобов`язання, а саме:
- гонорар успіху ("success fee"або "немає виграшу, немає оплати"("no win, по pay") як фіксована сума; угода про частку в позові ("pacta de quota litis"), як певний процент від задоволених вимог, є варіантами угод між адвокатом та його клієнтом щодо оплати послуг адвоката залежно від результату судової справи,
- договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторон (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити- захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»),
- відповідач не є адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, а договір про про надання правничої допомоги між позивачем та відповідачем не укладався,
- передумовою для закріплення оплати у формі гонорару успіху є наявність спору, коли існує вирогідність вирішення спору на користь однієї із його сторін, а кожна сторона реалізує принцип змагальності для досягнення свого успіху,
- аналіз послуг, які передбачені п.1 додаткової угоди №1, вказує на відсутність будь- якого спору і відсутність змагальності з будь-якої іншою стороною,
- послуги, які закріплені у п.1 додаткової угоди №1, за своєю суттю є допоміжними послугами (аналіз та збір документів, супроводження переговорів тощо), в яких неможливо досягнення або не досягнення успіху,
- зміст Плану реструктуризації (ст. 2.01, 2.02, 2.03 Додатку 1) вказує, що позивач отримав лише розстрочення боргу, при цьому зменшення суми боргу, його прощення, дисконтування не відбулося,
- здійснення додаткової оплати (у т.ч. у формі "гонорару успіху") у разі належного виконання договору суперечить принципу належності виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 та ч. 2 ст. ст. 193 ГК України);
3) суперечить засаді цивільного законодавства – справедливості, а саме:
- обсяг послуг та їх характер (п. 1 додаткової угоди №1) та розмір їх оплати (п.п. 2-5 та п. 9 додаткової угоди №1) не є еквівалентними через встановлення обов`язку сплатити "гонорар успіху",
- умова про "гонорар успіху" безпідставно наділяє відповідача правом на отримання значної суми грошових коштів, а позивача несправедливо позбавляє права на ці кошти,
- відповідач та позивач перестали бути рівним у цивільних відносинах, економічну перевагу отримав відповідач,
- умова про "гонорар успіху" зумовила непомірний тягар для позивача, а для відповідача стала джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків, призвела до надмірного збагачення відповідача, стала додатковий способом отримання доходу без фактичного надання послуг, позаяк послуги підлягають оплаті відповідно до п.1 додаткової угоди №1;
4) суперечить засаді цивільного законодавства – розумності, а саме:
- «гонорару успіху», передбачений спірним п.9 додаткової угоди №1, в розмірі 14 307 052,01 грн з ПДВ за послуги з підготовки та аналізу документів, представництва не відповідає ринковим умовам,
- спірний п.9 додаткової угоди №1 порушує засаду розумності через не відповідність критерію адекватності, оскільки умова про "гонорар успіху" в сумі 14 307 052,01 грн з ПДВ: в чотири рази перевищує суму оплати за послуги, не відповідає ринковим умовам на аналогічні послуги, встановлена без наявності спору з третіми особами, без реалізації змагальності, метою якої міг би успіх для позивача.
Представник відповідача у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, в обґрунтування чого зазначив, що:
між ТОВ «Юридична фірма «Евріс», як виконавцем, та ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», як клієнтом, було укладено генеральний договір про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018,
підпунктом 6.1.генерального договору визначено, що ціна послуг складається з винагороди (плати за надані юридичні послуги), гонорару успіху та відшкодування витрат,
підпунктом 6.5.генерального договору вказано, що сторони можуть домовитись про розмір гонорару успіху, що визначається сторонами у додаткових угодах до цього договору,
відповідно до пункту 7.1.генерального договору позивач повинен сплатити ціну послуг (винагорода, гонорар успіху та відшкодування витрат) на підставі одержаного рахунку,
відповідно до пункту 9 додаткової угоди №1 від 12.12.2018 до генерального договору сторони домовилися, що за умови виконання послуг, передбачених в п. 1 цієї додаткової угоди, клієнт сплачує фірмі гонорар успіху, передбачений підпунктом 6.5. генерального договору про надання юридичних послуг № 15-05/18 від 12.12.2018, у розмірі 0,5 % від суми заборгованості, що існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до Плану реструктуризації,
02.03.2020 між АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «ШБ «Альтком» в межах проведення процедури фінансової реструктуризації було підписано План реструктуризації, у відповідності до умов якого досягнуто згоди про врегулювання всієї заборгованості боржника перед залученим кредитором, яка існувала станом на 02.03.2020 в розмірі 2 510 098 006,80 грн, 
послуги, визначені Додатковою угодою, були надані ТОВ «ЮФ «Ервіс» в повному обсязі та були прийняті позивачем, в свою чергу, винагорода (плата за надані юридичні послуги) була сплачена позивачем повністю,
за час надання юридичних послуг та дії генерального договору ТОВ «ШБ «Альтком» не висловлювало жодних претензій стосовно складу чи якості наданих послуг, не зверталося до позивача з пропозиціями зменшення або зміни обсягу надання послуг, як і не зверталося з вимогами стосовно зміни окремих умов договору чи його розірвання,
за наслідком надання послуг, визначених підпунктами 1.1. - 1.9. додаткової угоди, та закінчення процедури фінансової реструктуризації у ТОВ «ЮФ «Евріс» виникло право вимагати від ТОВ «ШБ «Альтком» сплати гонорару успіху, визначеного пунктом 9 додаткової угоди, у розмірі 0,5 % від суми заборгованості, що існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до Плану реструктуризації, а саме: 14 307 052,01 грн,
04.05.2020 ТОВ «ЮФ «Евріс» виставило та направило на адресу позивача рахунок-фактуру №04/05-1 від 04.05.2020 щодо оплати гонорару успіху за п. 9 додаткової угоди №1 до генерального договору у загальному розмірі 14 307 052,01 грн (разом з ПДВ),
22.06.2020 ТОВ «ШБ «Альтком» сплатило частину гонорару успіху на користь ТОВ «ЮФ «Евріс» в розмірі 3 000 000,00 грн, в тому числі 500 000,00 грн ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією №7216 від 22.06.2020,
інших платежів в погашення існуючої заборгованості ТОВ «ШБ «Альтком» не здійснювало,
враховуючи конклюдентні дії ТОВ «ШБ «Альтком» з добровільної сплати частини гонорару успіху, позивачем було визнано належне виконання ТОВ «ЮФ «Евріс» своїх зобов`язань за генеральним договором та не оспорювався пункт 9 додаткової угоди №1 від 12.12.2018 до генерального договору,
ані під час укладення генерального договору, ані під час оплати частини гонорару успіху 22.06.2020 позивач не висловлював заперечень щодо розміру гонорару успіху - 0,5% від суми заборгованості, шо існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до Плану реструктуризації,
за наслідком невиконання ТОВ «ШБ «Альтком» вищевказаного грошового зобов`язання 26.01.2022 ТОВ «ЮФ «Евріс» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовними вимогами стягнути з позивача 13 500 804, 93 грн,
26.02.2024 Господарський суд Донецької області ухвалив рішення у справі №905/255/22, в якому повністю задовольнив позовні вимоги ТОВ «ЮФ «Евріс» щодо стягнення 11 307 052,01 грн заборгованості по сплаті гонорару успіху, 705 374,16 грн пені, 355 939,79 грн 3 % річних, 1 132 438,97 грн інфляційних втрат, рішення набрало законної сили 26.03.2024 та не оскаржувалось позивачем в апеляційному порядку,
17.07.2025 ТОВ «ЮФ «Евріс» звернулося до Господарського суду Черкаської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ШБ «Альтком»,
через півтора місяці після подачі ТОВ «ЮФ «Евріс» заяви про відкриття провадження у справі №925/843/25 про банкрутство, тобто 01.09.2025, позивач звернувся з позовом про визнання недійсним пункту 9 додаткової угоди №1 до генерального договору (щодо сплати гонорару успіху), 
зазначені дії з боку ТОВ «ШБ «Альтком» були покладені перш за все на створення «спору заради спору» за для ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство позивача у зв`язку з наявністю штучно створеного «спору про право»,
ТОВ «ШБ «Альтком» ані під час укладення генерального договору, ані під час часткової оплати гонорару успіху 22.06.2020, ані після цього не зверталося до ТОВ «ЮФ «Евріс» з проханням зменшити розмір гонорару успіху,
позивач не оскаржував до апеляційного суду рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/255/22 від 26.02.2024,
лише після звернення ТОВ «ЮФ «Евріс» із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ШБ «Альтком» звернулося з позовом про визнання недійним окремого положення додаткової угоди до генерального договору.
Обставини справи, встановлені судом
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс» укладено генеральний договір про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018, відповідно до умов якого:
п.1.1. клієнт доручає фірмі, а фірма погоджується надавати клієнту юридичні, консультаційні та інші, пов`язані з ними послуги з питань чинного законодавства України, підготовку договорів, висновків та представництво клієнта перед будь-якими третіми особами; 
п.1.2. остаточний опис та перелік послуг, строки їх виконання, валюту договору та загальну вартість послуг визначається сторонами у додаткових угодах до цього договору, які, в такому разі, становитимуть невід`ємну частину цього договору;
п.6.1. ціна послуг складається з винагороди (плати за надані юридичні послуги), гонорару успіху та відшкодування витрат; 
п 6.5. сторони можуть домовитись про розмір гонорару успіху, що визначається сторонами у додаткових угодах до цього договору.
п. 10. Додаткова угода №1 є невід`ємною частиною договору.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс» укладено додаткову угоду №1 від 12.12.2018 до генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18, відповідно до умов якої:
п.1. у відповідності до п.1.2 генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018 клієнт доручає фірмі, а фірма погоджується надавати клієнту юридичні, консультаційні та інші пов`язані з ними послуги, пов`язані з проведенням процедури фінансової реструктуризації заборгованості клієнта перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та іншими кредиторами, що можуть бути залучені до процедури, згідно із Законом України «Про фінансову реструктуризацію», а саме:
1.1.юридичний аналіз договорів та інших договорів, на яких ґрунтується зобов`язання клієнта перед кредиторами;
1.2.юридичний аналіз пропозицій щодо можливих моделей фінансової реструктуризації компаній, визначених клієнтом;
1.3.супроводження переговорів з банківськими установами з метою отримання згоди на проведення процедури;
1.4.організація розробка проекту плану реструктуризації та попередній висновок про фінансово-господарську діяльність (IBR);
1.5.підготовка всіх документів, що необхідні для ініціювання процедури фінансової реструктуризації та передбаченої законом інформації для подання до секретаріату;
1.6.супроводження переговорів із секретаріатом, своєчасного розгляду і призначення всіх передбачених законом процедур;
1.7.організація, повний контроль належної своєчасної підготовки належного звіту про фінансово-господарську діяльність (IBR);
1.8.представництво інтересів клієнта перед секретаріатом та учасниками процедури фінансової реструктуризації, правовий супровід всіх засідань, прийняття рішень;
1.9. юридичний аналіз та підготовка договорів, що підлягають укладенню за результатами погодження плану реструктуризації;
п.п. 2-5. розмір винагороди за надання послуг, а саме: за надання послуг, передбачених пп.1.1-1.4 додаткової угоди, становить 25000,00 Євро без урахування ПДВ; за надання послуг, передбачених пп.1.5-1.6 цієї додаткової угоди, становить 25000,00 Євро без урахування ПДВ; за надання послуг, передбачених п.1.7 додаткової угоди, становить 25000,00 Євро без ПДВ; за надання послуг, передбачених пп.1.8-1.9 додаткової угоди, становить 25000,00 Євро без урахування ПДВ;
п.9. за умови виконання послуг, передбачених в п. 1 цієї додаткової угоди, клієнт сплачує фірмі гонорар успіху, передбачений підпунктом 6.5. генерального договору про надання юридичних послуг № 15-05/18 від 12.12.2018, у розмірі 0,5 % від суми заборгованості, що існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до Плану реструктуризації. (…).
На виконання умов договору сторонами складені та підписані акти приймання - передачі наданих послуг за договором про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018, а саме: від 21.11.2019, 30.08.2019, 18.05.2020, 26.05.2020, в яких сторони підтвердили, що юридичні послуги були надані фірмою в повному обсязі, якісно і в строк, а також сторони не мають будь-яких майнових претензій одна до одної.
02.03.2020 між АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «ШБ «Альтком» в межах проведення процедури фінансової реструктуризації було підписано План реструктуризації, у відповідності до умов якого досягнуто згоди про врегулювання всієї заборгованості боржника перед залученим кредитором, яка існувала станом на 02.03.2020 в розмірі 2 510 098 006,80 грн.
За наслідком надання послуг, визначених п.п.1.1.-1.9.додаткової угоди, та закінчення процедури фінансової реструктуризації у ТОВ «ЮФ «Евріс» виникло право вимагати від ТОВ «ШБ «Альтком» сплати гонорару успіху, визначеного п.9 додаткової угоди, у розмірі 0,5 % від суми заборгованості, що існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до Плану реструктуризації, а саме: 14 307 052,01 грн.
04.05.2020 ТОВ «ЮФ «Евріс» направило на адресу позивача рахунок-фактуру №04/05-1 від 04.05.2020 щодо оплати гонорару успіху за п.9 додаткової угоди №1 до генерального договору у розмірі 14 307 052,01 грн (разом з ПДВ).
22.06.2020 ТОВ «ШБ «Альтком» сплатило частину гонорару успіху на користь ТОВ «ЮФ «Евріс» в розмірі 3 000 000,00 грн, в тому числі 500 000,00 грн ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією №7216 від 22.06.2020.
Інших платежів в погашення існуючої заборгованості ТОВ «ШБ «Альтком» не здійснювало.
За наслідком невиконання ТОВ «ШБ «Альтком» вищевказаного грошового зобов`язання 26.01.2022 ТОВ «ЮФ «Евріс» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовними вимогами стягнути з позивача 13 500 804, 93 грн.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 26.02.2024 у справі №905/255/22 позовні вимоги задоволено та стягнуто з ТОВ «ШБ «Альтком» на користь ТОВ «ЮФ «Евріс» 11 307 052,01 грн заборгованості по сплаті гонорару успіху, 705 374,16 грн пені, 355 939,79 грн 3 % річних, 1 132 438,97 грн інфляційних втрат. Рішення суду набрало законної сили 26.03.2024 та не оскаржувалось ТОВ «ШБ «Альтком» в апеляційному порядку.
17.07.2025 ініціюючим кредитором (ТОВ «ЮФ «Евріс») подано до Господарського суду Черкаської області заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком».
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Панченка Романа Миколайовича.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025 скасовано, відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» з підстав, серед іншого, що судом першої інстанції беззаперечно не встановлено відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора (гонорару успіху), як необхідної передумови для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. 
Постановою Верховного Суду від 26.03.2026 постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 скасовано, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025 залишено в силі. 
У п.85 вказаної постанови зазначено, що «Господарський суд першої інстанції встановив, що зобов`язання зі сплати "гонорару успіху" виникло у червні 2020 року, тобто до початку повномасштабного вторгнення, та частково виконувалося боржником добровільно (22.06.2020 сплачено 3000000,00 грн). Пункт 9 додаткової угоди №1 тривалий час не оспорювався. Ці обставини самі по собі не виключають застосування абз. 9 п. 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, однак підлягали оцінці у сукупності з іншими даними для з`ясування того, чи доведено, що невиконання решти цього зобов`язання зумовлене саме наслідками збройної агресії рф.». 
При вирішенні спору судом застосовано наступні норми права
Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства:
ч.1 ст.7. Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
абз.1-3 ч.2 ст.7. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Відповідно до Цивільного кодексу України:
ч.2 ст.3. Загальними засадами цивільного законодавства є, серед іншого: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
ст.203. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
{Частина перша статті 203 в редакції Закону № 2756-VI від 02.12.2010}
2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
6.Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
ч.1 ст.215. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
ст.217. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
ч.1 ст.626. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
ч.1 ст.627. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
ч.1 ст.628. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
ч.1,3 ст.632. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (…)
Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
ст.901. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
ч.1 ст.903. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:
ст.13.Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
ч.1,3 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
ст.76. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
ч.1 ст.77.Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
ст.78. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
ст.79. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
ст.86. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
ч.1,4 ст.236. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правові висновки Верховного Суду
1. Постанова від 19.02.2024 у справі № 567/3/22:
«Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18)).
Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц (провадження № 61-2276св19)).». 
2. Постанови від 05.09.2019 у справі №638/2304/17, від 25.06.2020 у справі №904/2922/18, від 11.05.2016 у справі №6-806ц16:
«Для визнання в судовому порядку недійсним договору, окрім іншого, в обов`язковому порядку суд повинен установити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб (учасників правочину, або заінтересованих осіб) у зв`язку з укладенням спірного правочину, а ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.».
3. Постанова від 09.07.2025 у справі №916/2497/23:
«Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову». 
4. Верховний суд неодноразово наголошував на правовій доктрині «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі -«non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) (постанова у справі №480/8344/22 від 28.05.2024 постанова у справі №580/5745/23 від 23.01.2025, постанова у справі 380/744/20 від 28.07.2021).
5. В основі доктрини «venire contra factum proprium» знаходиться засада добросовісності як одна із складових верховенства права. При цьому, Суд у цих справах вказав, що під час вирішення деяких категорій публічно-правових спорів також слід виходити з того, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інших суб`єктів правовідносин; поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. (постанова у справі 480/8344/22 від 28.05.2024).
6. Добросовісність «bona fides» - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (подібний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі N 910/8482/18 (910/4866/21), від 03.08.2022 у справі N 910/5408/21).
Висновки суду за результатами розгляду в межах справи про банкрутство спору про визнання недійсним пункту 9 додаткової угоди №1 від 12.12.2018 до генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018
Аналізуючи встановлені обставини справи, аргументи, наведені представниками сторін, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, норми права, суд дійшов наступних висновків.
Передумовою спору є укладення між сторонами додаткової угоди №1 від 12.12.2018 до генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18.
Предметом спору в даній справі є визнання недійсним пункту 9 додаткової угоди №1 від 12.12.2018 до генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018. 
Генеральний договір про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018 та додаткова угода №1 від 12.12.2018 до нього були підписані та скріплені печатками обома сторонами, тобто волевиявлення учасників правочинів було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.
Відповідно до п.9.додаткової угоди №1 від 12.12.2018 за умови виконання послуг, передбачених в п. 1 цієї додаткової угоди, клієнт сплачує фірмі гонорар успіху, передбачений підпунктом 6.5.генерального договору про надання юридичних послуг № 15-05/18 від 12.12.2018, у розмірі 0,5 % від суми заборгованості, що існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до Плану реструктуризації. (…)
22.06.2020 ТОВ «ШБ «Альтком» сплатило частину гонорару успіху на користь ТОВ «ЮФ «Евріс» в розмірі 3 000 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №7216 від 22.06.2020.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 26.02.2024 у справі №905/255/22 стягнуто з ТОВ «ШБ «Альтком» на користь ТОВ «ЮФ «Евріс» 11 307 052,01 грн заборгованості по сплаті гонорару успіху, 705 374,16 грн пені, 355 939,79 грн 3 % річних, 1 132 438,97 грн інфляційних втрат. Рішення суду набрало законної сили 26.03.2024 та не оскаржувалось ТОВ «ШБ «Альтком» в апеляційному порядку.
Наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність оспорюваного правочину має існувати в момент його укладення, а не в результаті подання ТОВ «ЮФ «Евріс» до Господарського суду Черкаської області заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ШБ «Альтком». 
Гонорар успіху (0,5 % від суми заборгованості) встановлений в додатковій угоді №1 від 12.12.2018 за домовленістю сторін, а тому відповідно до ч.3 ст.632 Цивільного кодексу України зміна ціни в оспорюваному правочині після його виконання (у даному випадку частковому виконанню) не допускається.
Судом встановлено, що права та інтереси ТОВ «ШБ «Альтком» у зв`язку з укладенням спірного правочину не порушені, а ініціювання спору про недійсність правочину не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч.3 ст.215 ЦК України). Аргументи представника позивача для визнання п.9 оспорюваного правочину недійсним не відповідають вимогам закону (ЦК України). 
Також суд звертає увагу, що зобов`язання зі сплати «гонорару успіху» виникло у червні 2020 року, тобто до початку повномасштабного вторгнення, та частково виконувалося ТОВ «ШБ «Альтком» добровільно (22.06.2020 сплачено 3000000,00 грн). Пункт 9 додаткової угоди №1 тривалий час не оспорювався. Позивачем не доведено, що невиконання решти цього зобов`язання зумовлене саме наслідками збройної агресії рф.
З урахуванням наведеного, враховуючи відсутність порушеного права позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Розподіл судових витрат
При зверненні до Господарського суду міста Києва позивач сплатив за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 3 028,00 грн на підставі платіжної інструкції № 1.284371023.1 від 29.08.2025. 
За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.
Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 26.05.2026. 

Суддя С.С. Боровик