ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.06.2026	Справа №910/3339/26	

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін"
про стягнення заборгованості у розмірі 113 307,47 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" про стягнення заборгованості у розмірі 113 307,47 грн.
В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" стверджує, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" наявний борг у розмірі 85 827,16 грн з оплати поставленої у період з вересня 2022 року по січень 2025 року у нежитлове приміщення площею 119,5 кв.м. у будинку №21/7 по вул. Вітряні Гори у м. Києві теплової енергії, а також борг у розмірі 1 246,84 грн з оплати абонентського обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з грудня 2021 року по січень 2025 року та борг у розмірі 650,15 грн з оплати абонентського обслуговування для послуги з постачання гарячої води в період з березня 2024 року по січень 2025 року.
Крім того, посилаючись на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" своїх грошових зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 329,84 грн, інфляційних втрат у розмірі 19 450,09 грн та 3% річних у розмірі 5 803,39 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 задоволено самовідвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду справи за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" про стягнення грошових коштів; відведено суддю Курдельчука І.Д. від розгляду справи №910/3339/26; постановлено передати матеріали справи №910/3339/26 уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №910/3339/26 була передана на розгляд судді Бойку Р.В.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2025 відкрито провадження у справі №910/3339/26; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам строки для надання заяв по суті спору.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Оскільки відповідачем не було виконано свого обов`язку з реєстрації свого електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), то ухвала суду від 30.03.2026 була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" 01.04.2026 на його адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (61153, Харківська обл., м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 56; ідентифікаційний код 44526692), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.
За інформацією з пошукової системи відстежень поштових відправлень АТ "Укрпошта" поштове відправлення №R067135427150 (ухвала суду від 30.03.2026) не було вручене відповідачу та було повернуте 13.04.2026 відділенням поштового зв`язку відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 30.03.2026 є 09.04.2026 (дата повернення відділенням поштового зв`язку поштового відправлення).
За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі №910/3339/26 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" вправі було подати відзив на позов у строк до 24.04.2026 включно.
Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, відтак справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.
Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Таким чином, з 1 травня 2018 року постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП "Київтеплоенерго".
Як вбачається із Договору оренди №5/21 від 01.12.2021, а також акту прийому-передачі від 01.12.2021 та акту повернення нежитлових приміщень від 01.02.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" у період з 01.12.2021 по 01.02.2025 було орендарем приміщення 72б загальною площею 119,5 кв.м/, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Вітряні Гори, буд. 21/7.
При цьому, судом встановлено, що на момент укладення Договору оренди орендар здійснював господарську діяльність під найменуванням Товариство з обмеженою відповідальністю "ТФ Баркас", тоді як на час розгляду справи його найменуванням є Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін". Водночас ідентифікаційний код юридичної особи 44526692 залишився незмінним, що свідчить про те, що йдеться про одну й ту саму юридичну особу, яка змінила своє найменування.
Згідно Додаткової угоди №1 від 01.12.2021 до Договору оренди №5/21 від 01.12.2021 передбачено обов`язок орендаря (Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін") укласти договори з виконавцями житлово-комунальних послуг та здійснювати оплату таких послуг безпосередньо їх виконавцям. 
На виконання вказаних умов Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" уклало з Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" договір про надання комунальних послуг щодо орендованого приміщення.
Так, 16.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТФ Баркас" (після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін") (споживач) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (виконавець) укладено Договір №838310010720104 про надання послуг з постачання теплової енергії до нежитлових приміщень та/або службових квартир (надалі - Договір від 16.09.2022), у відповідності до п. 1.1 якого цей Договір є публічним Договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 5 Договору від 16.09.2022 виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 7 Договору від 16.09.2022).
Згідно п. 8 Договору від 16.09.2022 виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку).
За змістом п. 11 Договору від 16.09.2022 обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (надалі - Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).
Відповідно до п. 20 Договору від 16.09.2022 у разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем. Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більш як за 12 розрахункових періодів.
Згідно п. 30 Договору від 16.09.2022 споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця (посилання на веб-сторінку). У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця (посилання на веб-сторінку). У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (п. 31 Договору від 16.09.2022).
Згідно п. 32 Договору від 16.09.2022 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 Договору від 16.09.2022).
Згідно п. 45 Договору від 16.09.2022 у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсоток суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплачено пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженою належним чином.
Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не пізніше ніж 30 днів з моменту опублікування і діє протягом року з дати набрання чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони погодили, що умови Договору застосовуються до відносин, які існували з 01.12.2021 року. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 51, п. 52 Договору від 16.09.2022).
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що ним виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором від 16.09.2022, однак відповідачем порушено договірні зобов`язання внаслідок чого, у останнього наявний борг з оплати поставленої у період з вересня 2022 року по січень 2025 року теплової енергії у розмірі 85 827,16 грн, а також борг у розмірі 1 246,84 грн з оплати абонентського обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з грудня 2021 року по січень 2025 року та борг у розмірі 650,15 грн з оплати абонентського обслуговування для послуги з постачання гарячої води в період з лютого по вересень 2022 року. 
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
За приписами частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Положеннями ч. 7 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ч. 3 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання, визначені Законом України "Про теплопостачання".
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про теплопостачання" він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;
- постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;
- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;
- теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;
- місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно зі ст. 4 Закону України "Про теплопостачання" проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
Пунктами 4, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (надалі - Правила) Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (п. 1 Правил).
Умовами п.п. 4, 14 Правил користування тепловою енергією визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України "Про теплопостачання").
Щодо боргу у розмірі 85 827,16 грн з оплати поставленої у період з вересня 2022 року по січень 2025 року теплової енергії.
На підтвердження заявленого обсягу споживання відповідачем теплової енергії у період з вересня 2022 року по січень 2025 року, позивачем долучено до позовної заяви акти надання послуг з постачання теплової енергії за період з вересня 2022 року по січень 2025 року, довідки про нарахування за теплову енергію, відомості обліку споживання теплової енергії, деталізовану інформацію про коригування нарахувань за теплову енергію, акти перевірки вузла комерційного обліку споживача до роботи, акти зняття контрольних показань з вузла комерційного обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, корінці наряду на включення та на відключення будинку до системи теплопостачання. 
Також судом враховано, що станом на дату укладення Договору від 16.09.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТФ Баркас" (після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін") вже користувалось приміщенням 72б загальною площею 119,5 кв.м., розташованим за адресою: м. Київ, вул. Вітряні Гори, буд. 21/7 понад дев`ять місяців (з 01.12.2021) та відповідно протягом цього періоду споживало теплову енергію, що постачалась Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до спірного будинку. Відтак на дату укладення Договору від 16.09.2022 у відповідача був наявний обов`язок з оплати спожитої до укладення цього договору теплової енергії, у зв`язку з чим сторонами у п. 51 Договору від 16.09.2022 відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України було погоджено, що умови Договору застосовуються до відносин, які існували з 01.12.2021 року. 
За розрахунками Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" вартість спожитої відповідачем за період з 01.12.2021 по 30.09.2025 теплової енергії склала 24 742,96 грн, що було відображено у складеному позивачем акті надання послуг з постачання теплової енергії №838310010720104/09/2022 від 30.09.2022.
Водночас, надані позивачем акти приймання-передавання товарної продукції не підписані представником відповідача.
Проте, акти, підписані однією стороною, можуть бути визнані судом недійсними лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання актів визнані судом обґрунтованими.
Отже, постачальник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання споживача до підписання актів приймання-передавання товарної продукції, а має лише констатувати факт відмови від підписання актів.
При цьому, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів приймання-передавання товарної продукції не є визначальним для висновку про невиконання позивачем своїх зобов`язань із постачання теплової енергії.
Доказів вмотивованої відмови споживача від підписання складених позивачем актів надання послуг з постачання теплової енергії за період з вересня 2022 року по січень 2025 року матеріали справи не містять, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" суду не надано.
За приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на наведені обставини та керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що надані Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" докази на підтвердження постачання відповідачу у період з грудня 2021 року (позивачем було складено акт щодо обсягів споживання та вартості спожитої теплової енергії лише у вересні 2022 року) по січень 2025 року теплової енергії вартістю 85 827,16 грн доводять обставини належного виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором.
Відповідач своїм правом на спростування факту та/або обсягів постачання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у період з грудня 2021 року по листопад 2025 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" теплової енергії не скористався.
Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись наведеними нормами процесуального закону, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано здійснення Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у період з грудня 2021 року по листопад 2025 року постачання Товариству з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" теплової енергії вартістю 85 827,16 грн.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 Договору від 16.09.2022).
Отже, суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" повинно було оплачувати спожиту теплову енергію кожний місяць не пізніше останнього дня місяця, наступного за місяцем споживання. 
Позивач стверджує, а відповідач не скористався своїм правом на спростування таких тверджень, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" не виконало свого зобов`язання з оплати поставленої йому теплової енергії, у зв`язку з чим у відповідача виник борг у розмірі 85 827,16 грн з оплати спожитої у період з грудня 2021 року по листопад 2025 року теплової енергії. 
Щодо боргу у розмірі 1 246,84 грн з оплати абонентського обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з грудня 2021 року по січень 2025 року та боргу у розмірі 650,15 грн з олпати послуг абонентського обслуговування для послуги з постачання гарячої води за період з грудня 2021 року по січень 2025 року, суд зазначає наступне.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
У частині 1 статті 17 цього Закону вказано, що комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.
Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються, зокрема шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем.
Згідно п. 30 Договору від 16.09.2022 споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця (посилання на веб-сторінку). У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Надання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у період з грудня 2021 року по січень 2025 року комунальної послуги за Договором від 16.09.2022 з абонентського обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та теплової енергії у гарячій воді підтверджується, актами перевірки вузла обліку теплової енергії споживача, актами перевірки стану вузла комерційного обліку теплової енергії споживача, актами зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відтак, відповідач мав сплачувати кожен місяць у період з грудня 2021 року по січень 2025 року надані позивачем комунальні послуги з абонентського обслуговування вузлів комерційного обліку для послуги з постачання теплової енергії та для обслуговування для послуги з постачання гарячої води. 
Доказів оплати комунальних послуг з абонентського обслуговування для послуги з постачання теплової енергії та гарячої води вартістю 1 246,84 грн і вартістю 650,15 грн відповідно відповідачем суду не надано, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача вказаної суми боргу.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Зазначене також кореспондується з нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Таким чином, наявність та обсяг заявлених позивачем сум боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення боргу у розмірі 85 827,16 грн з оплати поставленої у період з грудня 2021 року по січень 2025 року у нежитлове приміщення площею 119,5 кв.м. у будинку №21/7 по вул. Вітряні Гори у м. Києві теплової енергії, а також боргу у розмірі 1 246,84 грн з оплати абонентського обслуговування для послуги з постачання теплової енергії в період з грудня 2021 року по січень 2025 року та боргу у розмірі 650,15 грн з оплати абонентського обслуговування для послуги з постачання гарячої води в період з грудня 2021 року по січень 2025 року підлягають задоволенню.
Крім того, посилаючись на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" своїх грошових зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 329,84 грн, інфляційних втрат у розмірі 19 450,09 грн та 3% річних у розмірі 5 803,39 грн.
За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено. 
Позивачем нараховано пеню на суми боргу, що виник внаслідок несплати спожитої теплової енергії у період з жовтня 2024 року по січень 2025 року, за період з 01.11.2024 по 30.11.2025 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
У пункті 45 Договору від 16.09.2022 сторони погодили, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсоток суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплачено пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженою належним чином.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22, застосування в тексті господарського договору формулювання "за кожен день прострочення" не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує її механізм визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором.
Якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (який був чинним протягом спірного періоду), строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, установлений договором.
У разі відсутності подібних умов у договорі (використання / зазначення в договорі лише формулювання про нарахування пені "за кожен день прострочення") нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.
Отже, з пункту 45 Договору від 16.09.2022 вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (0,01%), порядок нарахування пені (від суми боргу за кожен день прострочення), проте не визначено строк нарахування пені, а відтак строк нарахування пені обмежується піврічним терміном.
Крім того, позивачем невірно визначено дати, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії, та суми боргу, на які підлягає нарахуванню пеня (не враховано здійснення ним самим коригування в сторону зменшення вартості спожитої відповідачем теплої енергії у грудні 2024 року та у січні 2025 року).
Наприклад, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" нараховує пеню на суму боргу у розмірі 224,00 грн з оплати теплової енергії, що була спожита у жовтні 2024 року, з 01.11.2024. Однак, за умовами п. 34 Договору від 16.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" повинне було оплатити спожиту у жовтні 2024 року теплову енергію до 30.11.2024 включно (останній день місяця, що настає за розрахунковим періодом), а відтак є таким, що прострочило виконання свого зобов`язання з 01.12.2024. 
З урахуванням викладеного, правомірним є нарахування пені:
- на суму боргу у розмірі 224,00 грн (вартість спожитої у жовтні 2024 року теплової енергії) з 01.12.2024 по 31.05.2025;
- на суму боргу 4 767,17 грн (вартість спожитої у листопаді 2024 року теплової енергії) з 01.01.2025 по 30.06.2025;
- на суму боргу 6 508,98 грн (вартість спожитої у грудні 2024 року теплової енергії з урахуванням коригування) з 01.02.2025 по 31.07.2025;
- на суму боргу 6 695,37 грн (вартість спожитої у січні 2025 року теплової енергії з урахуванням коригування) з 01.03.2025 по 31.08.2025.
Попри наведене, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку, що правомірним є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" пені у розмірі 329,84 грн.
Суд не може пояснити, яким чином при описаних недоліках у розрахунку пені позивача, ним було обраховано пеню у меншому розмірі, ніж за розрахунками суду. 
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", прийшов до висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" інфляційних втрат у розмірі 16 309,08 грн та 3% річних у розмірі 5 191,89 грн.
Відмінність між встановленими судом сумами 3% річних та інфляційних втрат, стягнення яких є правомірним, та заявленими до стягнення позивачем сумами 3% річних та інфляційних втрат, полягає у тому, що Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго": 1) невірно встановлено дати, з яких відповідачем було прострочено обов`язок з оплати боргу; 2) не враховано, що 2024 рік є високосним, а тому 3% річних повинні обраховуватись виходячи із 366 днів; 3) не враховано коригування вартості теплової енергії у певні місяці споживання в сторону зменшення, що свідчить про відсутність боргу в частині зменшеної суми від самого початку; 4) при розрахунку інфляційних втрат не було враховано дефляцію у липні-серпні 2023 року та у червні-липні 2025 року (встановлено значення 0, а не від`ємне).
За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підлягають задоволенню частково, а з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" підлягають стягненню борг у загальному розмірі 87 724,15 грн, пеня у розмірі 329,84 грн, інфляційні втрати у розмірі 16 309,08 грн та 3% річних у розмірі 5 191,89 грн.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з частковим задоволенням позову.
Керуючись статтями 5, 13, 14, 74, 79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейлін" (61153, Харківська обл., м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 56; ідентифікаційний код 44526692) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; фактична адреса, вказана у позовній заяві: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 83/53; ідентифікаційний код 40538421) суму основного боргу у загальному розмірі 87 724 (вісімдесят сім тисяч сімсот двадцять чотири) грн 15 коп., пеню у розмірі 329 (триста двадцять дев`ять) грн 84 коп., інфляційні втрати у розмірі 16 309 (шістнадцять тисяч триста дев`ять) грн 08 коп., 3% річних у розмірі 5 191 (п`ять тисяч сто дев`яносто одна) грн 89 коп. та судовий збір у розмірі 3 217 (три тисячі двісті сімнадцять) грн 78 коп. Видати наказ.
3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. 
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 23.06.2026.

Суддя Роман БОЙКО