ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 травня 2026 року справа №200/8586/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 200/8586/25 (головуючий суддя І інстанції – Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування заробітної плати за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 з дня призначення пенсії 17.06.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, включити до розрахунку середньої заробітної плати, з якої розраховується розмір пенсії ОСОБА_1 його заробітну плату за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 з дня призначення пенсії 17.06.2025 в розмірі: у 2023 році – січень - 22800.44, лютий - 24746.46, березень - 25872.22, квітень - 26692.22, травень - 29525.09, червень - 27755.51, липень - 28206.67, серпень - 28420.95, вересень - 27531.20, жовтень - 29119.09, листопад - 27028.82, грудень - 29464.50, у 2024 році – січень - 27975.13, лютий - 28189.19, березень - 30940.22, квітень - 30994.82, травень - 33252.34, червень - 33265.66, липень - 19394.66;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, здійснити донарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.2023 по 31.07.2024, та сплатити різницю між сплаченою та донарахованою пенсією з дня призначення пенсії 17.06.2025.
В обґрунтування позову зазначив, що пенсійним органом під час розрахунку розміру пенсії позивача не врахував заробітну плату за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 в зв`язку з несплатою в цей період роботодавцем страхових внесків. Такі дії пенсійного органу призвели до зменшення коефіцієнту середнього заробітку та, як наслідок, до зменшення середнього заробітку, з якого розрахований розмір пенсії позивача. 
Дії пенсійного органу є протиправними, оскільки не виконання роботодавцем свого обов`язку щодо сплати страхових внесків не може порушувати прав позивача на гідний розмір пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування заробітної плати за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 з дня призначення пенсії 17.06.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області включити до розрахунку середньої заробітної плати, з якої розраховується розмір пенсії ОСОБА_1 , його заробітну плату за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 з дня призначення пенсії 17.06.2025 в розмірі: у 2023 році – січень - 22800.44 грн, лютий - 24746.46 грн, березень - 25872.22 грн, квітень - 26692.22 грн, травень - 29525.09 грн, червень - 27755.51 грн, липень - 28206.67 грн, серпень - 28420.95 грн, вересень - 27531.20 грн, жовтень - 29119.09 грн, листопад - 27028.82 грн, грудень - 29464.50 грн, у 2024 році – січень - 27975.13 грн, лютий - 28189.19 грн, березень - 30940.22 грн, квітень - 30994.82 грн, травень - 33252.34 грн, червень - 33265.66 грн, липень - 19394.66 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 та виплатити різницю між сплаченою та донарахованою пенсією з дня призначення пенсії 17.06.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,86 грн.
Не погодившись з рішенням, відповідач – ГУ ПФУ у Київській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду із заявою від 17.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону № 1058).
Вік позивача на дату звернення 40 років 08 місяців 27 днів. Страховий стаж позивача 41 рік 02 місяці 01 день (в тому числі: додаткові роки за Списком № 1 — 21 рік). Пільговий стаж за Списком № 1 (постанова 202) становить 24 роки 10 місяців 29 днів(в тому числі навчання за фахом — 03 роки 05 місяців 25 днів та військова служба — 01 рік 01 місяць 14 днів).
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до пільгового та страхового стажу зараховано усі періоди.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі № 200/8683/24 визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 057250006128 від 06.11.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.10.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до його пільгового стажу за Списком № 1 та пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202: з 05.07.2024 по 22.08.2024, з 26.08.2024 по 28.10.2024, з 25.03.2003 по 31.03.2003, з 01.11.2003 по 03.11.2003, період військової служби з 01.02.2005 по 21.04.2005, з 23.01.2006 по 26.01.2006, з 29.09.2014 по 30.09.2014, з 30.06.2016 по 30.06.2016, з 31.01.2017 по 31.01.2017, з 30.04.2022 по 30.04.2022, з 31.01.2023 по 31.01.2023; пільгового стажу роботи за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202: з 12.03.2003 по 24.03.2003, з 01.04.2003 по 31.10.2003, з 04.11.2003 по 06.11.2003, з 23.05.2005 по 22.01.2006 та з 27.01.2006 по 19.11.2007; до страхового стажу: період строкової військової служби з 01.02.2005 по 21.04.2005 та період роботи з 01.10.2024 по 28.10.2024, з урахуванням висновків суду по цій справі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі № 200/5204/25 , зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області встановити розмір пенсії ОСОБА_1 у відповідності із ст.8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 17.06.2025.
Протокольним рішенням ГУ ПФУ у Київській області № 057250006128 від 04.07.2025 за заявою позивача від 17.06.2025 призначено пенсію за віком з особливістю "ВПО зареєстрована - з 24.03.2025 по довічно; Не отримує пенсію від органів ПЗРФ - з 26.06.2025 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ - з 29.10.2024 по довічно".
В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 41 рік 02 місяці 01 день; додаткові роки за список 1 - 20 років 0 місяців 0 днів; в тому числі: роботи підземні, професії за пост. № 202 (25) - 25 років 06 місяців 03 дні.
Згідно форми РС-право стаж на право складає 25 років 07 місяців 02 дні, в тому числі стаж, що дає право на зниження ПВ: роботи підземні, професії за пост. № 202 (25) - 25 років 06 місяців 03 дні, зниження ПВ за "Роботи підземні, професії за пост. № 202 (25)" на: 40.
При розрахунку пенсії позивача не врахована заробітна плата за період з 01.01.2023 по 31.07.2024 через несплату страхових внесків роботодавцем позивача.
Як свідчить Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , у період з 01.01.2023 по 31.07.2024 отримував заробітну плату, а саме: у 2023 році – січень - 22800.44, лютий - 24746.46, березень - 25872.22, квітень - 26692.22, травень - 29525.09, червень - 27755.51, липень - 28206.67, серпень - 28420.95, вересень - 27531.20, жовтень - 29119.09, листопад - 27028.82, грудень - 29464.50, у 2024 році – січень - 27975.13, лютий - 28189.19, березень - 30940.22, квітень - 30994.82, травень - 33252.34, червень - 33265.66, липень - 19394.66.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом заробітної плати за такі періоди роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Оцінка суду.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).
Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування згідно постанов Кабінету Міністрів України № 1854 від 12 грудня 2002 року та № 303 від 12 березня 2003 року.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Додаток 4 до Положення це форма ОК-5, а додаток 3 до Положення це форма ОК-2.
Відповідно до пункту 2 Положення Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до частини 6 статті 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Згідно з частиною 12 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина 3 статті 24 Закону № 1058).
Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.
Згідно із частинами 11 та 12 статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
З огляду на положення частин 1 та 2 статті 24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:
1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;
2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як вказано у частині 2 статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.
За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на належний розмір пенсії з врахуванням періодів несплати роботодавцем страхових внесків, за які особа отримувала заробітну плату.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування заробітної плати за ці періоди для розрахунку розміру пенсії позивача.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 200/8586/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 200/8586/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 11 травня 2026 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв