ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2026 року справа №200/3609/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі № 200/3609/25 (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №200/3609/25, -

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 09.10.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року та зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового за період з 09.10.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року із врахуванням фактично виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 30.04.2025 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 30.04.2025 індексацію грошового забезпечення із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, і розміром підвищення доходу, та здійснити виплату такої індексації з урахуванням виплачених сум.
До суду надійшла заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Просив ухвалити додаткове рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі № 200/3609/25 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №200/3609/25 - задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. В іншій частині заяви - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене додаткове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
До заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем додано:
договір №24/04 про надання правничої допомоги від 24.04.2025, укладений між адвокатом Косточка С.О. та ОСОБА_3 про надання правничої допомоги;
звіт 24/04 про виконання адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом, відповідно до якого розмір гонорару адвоката становить 10000 грн.;
квитанція на оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг): підготовка та подання адвокатського запиту до військової частини НОМЕР_3 , написання та подання позовної заяви, юридичний супровід справи в суді першої інстанції на загальну суму 10000 грн.
Суд зазначає, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст.134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, приписами ст.30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд зазначає, що існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд критично оцінює вказані послуги за договором про надання правової допомоги та розмір фактичних витрат за надання правової допомоги.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що співмірною у цій справі компенсацією вартості виконаної роботи у сумі 4000 грн. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_2 на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі № 200/3609/25 - залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року у справі № 200/3609/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв