П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15332/25	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,
повний текст судового рішення
складено 20.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів – Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації “Правова спільнота Лиманщини” до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Громадська організація “Правова спільнота Лиманщини” (далі – ГО) звернулась до суду з адміністративним позовом до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (далі – ДСР), в якому просила: визнати бездіяльність ДСР протиправною, на запит на отримання публічної інформації від 25.11.2024 року за вих. 67/227, порушено Закон України “Про доступ до публічної інформації” (Закон №2939-УІ), Закон України “Про інформацію” (Закон №2657-ХІІ), Закон України “Про захист персональних даних” (Закон №2297-УІ) надано неповну інформацію, необґрунтовано віднесено запитувану інформацію до інформації з обмеженим доступом, а саме:
- в наданій копії додатку до рішення виконавчого комітету ДСР від 19 квітня 2024 року №120, на двох аркушах, під назвою: Список громадян, яким надається матеріальна допомога, завіреного у відповідності до законодавства України, умисно, протиправно знеособлено (затемнено) частина тексту. Не надано (не повідомлено) інформацію кому саме з бюджету ДСР видано матеріальну допомогу, відсутні імена, прізвища, по батькові, населені пункти місце проживання отримувачів бюджетних коштів, чи являються отримувачі матеріальної допомоги жителями ДСР, які у відповідності до законодавства мали право отримувати з бюджету ДСР кошти;
- зобов`язати ДСР письмово, рекомендованим листом, повідомити ГО на адресу: вул.Аграрна, 1-А, смт.Доброслав, Одеський район, Одеська область, 67500 - не пізніше п`яти робочих днів з дня набрання чинності рішення суду, повну інформацію згідно запиту ГО від 25.11.2024 року за вих.№67/227 - надавши ксерокопію додатку до рішення виконавчого комітету ДСР від 19 квітня 2024 року, під назвою: Список громадян, яким надається матеріальна допомога з всією відображеною повною інформацією у вказаному документі, додатку, завіреного у відповідності до законодавства України.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25.11.2024 року ГО звернулась до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, а саме просила повідомити інформацію та надати ксерокопію рішення виконавчого комітету ДСР №120 від 19.04.2024 року, завірене у відповідності до законодавства України, відносно надання матеріальної допомоги громадянам, з всіма, завіреними у відповідності до законодавства України, додатками до рішення. Також, просила надати інформацію про посадову особу (посада, прізвище, ім`я по-батькові) яка є відповідальна за розгляд даного запиту. На цей запит позивачем отримано відповідь від 02.12.2024 року за вих.№179/ЗП 03.2-14/170.
Однак, на думку позивача, відповідачем не була надана повна відповідь на запит ГО та не обґрунтовано віднесено інформацію до інформації з обмеженим доступом, з посиланням ст.6 Закону України “ Про захист персональних даних”.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року позовну заяву ГО задоволено.
Визнано протиправними дії ДСР щодо неналежного розгляду запиту на публічну інформації від 25.11.2024 року (від 27.11.2024 року вхід.№179/ЗП032-14), поданого ГО.
Зобов`язано ДСР надати ГО повну інформацію за її запитом на публічну інформації від 25.11.2024 року (від 27.11.2024 року вхід.№179/ЗП032-14).
Стягнуто з ДСР за рахунок бюджетних асигнувань на користь ГО судовий збір в розмірі 3028 гривень.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань ГО зареєстрована з 10.07.2017, вид економічної діяльності: 94.99 діяльність інших громадських організацій.
25.11.2024 року позивач звернувся до голови ДСР із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив повідомити інформацію, а саме надати ксерокопію рішення виконавчого комітету ДСР №120 від 19.04.2024 року, завірену у відповідності до законодавства України, відносно надання матеріальної допомоги громадянам, з всіма, завіреними у відповідності до законодавства України, додатками до рішення. Надати інформацію про посадову особу (посада, прізвище, ім`я по-батькові) яка є відповідальна за розгляд даного запиту.
Вказаний запит на отримання публічної інформації було одержано селищною радою 27.11.2024 року вхід.№179/ЗП032-14.
На цей запит відповідачем надана відповідь листом від 02.12.2024 року за вих.№179/ЗП 03.2-14/170, в якій повідомлено, що в умовах запровадженого в Україні воєнного стану захист персональних даних є вкрай важливим, та оскільки запитувана інформація містить персональні дані, на розголошення яких немає згоди, надано завірену копію рішення, що запитується, та додатку до нього, в якому персональні дані фізичних осіб знеособлено.
До вказаного листа додано додаток на трьох аркушах, а саме: копія рішення виконавчого комітету ДСР № 120 від 19.04.2024 року “Про надання матеріальної допомоги відповідно до Цільової програми соціальної підтримки населення на 2024-2025 роки “Захист і турбота” та додаток до цього рішення, із закресленими прізвищами осіб, кому надавалась відповідна матеріальна допомога.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що оскаржене рішення стосується питання розподілу матеріальної допомоги, що відноситься до цільовому розподілу бюджетних коштів, а отже відповідно до приписів ч.5 ст.6 Закону України “Про доступ до публічної інформації” прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали такі кошти, не є інформацією з обмеженим доступом.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно ст.1, 3 Закону України “Про доступ до публічної інформації”, публічна інформація – це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до ст.5 Закону України “Про доступ до публічної інформації”, одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Приписами ч.1 ст.4 цього Закону встановлено, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах, зокрема:1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України “Про доступ до публічної інформації” запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Згідно ч.1 ст. 20 Закону України “Про доступ до публічної інформації”, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту (ч.2 ст.19 цього Закону).
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.4 ст.19 цього Закону).
Відповідно до приписів ч.1 статті 22 Закону України “Про доступ до публічної інформації” розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч.3 ст.22 цього Закону).
Згідно ч.1 ст.23 Закону України “Про доступ до публічної інформації”, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Відповідно до ч.2 ст.23 цього Закону, запитувач має право оскаржити:
1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;
2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;
3) ненадання відповіді на запит на інформацію;
4) надання недостовірної або неповної інформації;
5) несвоєчасне надання інформації;
6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;
7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Системний аналіз наведених норм Закону України “Про доступ до публічної інформації” доводить, що отримання публічної інформації на підставі відповідних запитів, направлених до суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації є гарантованим правом кожного з метою забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень.
Як вже було зазначено вище, відповідачем на запит позивача листом від 02.12.2024 року за вих.№179/ЗП 03.2-14/170 повідомлено, що оскільки запитувана інформація містить персональні дані, на розголошення яких немає згоди, відповідачем надається завірена копія рішення, що запитується, та додаток до нього, в якому персональні дані фізичних осіб знеособлено.
До названого вище листа додано додаток на трьох аркушах, а саме: копія рішення виконавчого комітету ДСР №120 від 19.04.2024 року “Про надання матеріальної допомоги відповідно до Цільової програми соціальної підтримки населення на 2024-2025 роки “Захист і турбота” та додаток до цього рішення, із закресленими прізвищами осіб, кому надавалась відповідна матеріальна допомога.
При цьому, в названому вище листі ДСР посилається на ст.6 Закону України «Про захист персональних даних».
Між тим, як вірно наголошено судом першої, перелік публічної інформації з обмеженим доступом та підстави такого обмеження наведено у статті 6 Закону України “Про доступ до публічної інформації”.
Частиною 5 статті 6 цього Закону передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву"). Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.
Відповідно до ст.5 Закону України “Про доступ до публічної інформації” доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.
Оцінюючи зміст запитуваної інформації позивачем, зокрема рішення виконавчого комітету ДСР №120 від 19.04.2024 року “Про надання матеріальної допомоги відповідно до Цільової програми соціальної підтримки населення на 2024-2025 роки “Захист і турбота”, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що це рішення стосується питання розподілу матеріальної допомоги, що відноситься до цільовому розподілу бюджетних коштів, а отже відповідно до приписів ч.5 ст.6 Закону України “Про доступ до публічної інформації” прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали такі кошти, не є інформацією з обмеженим доступом.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Також, в ході розгляду апеляційного перегляду від ДСР до суду апеляційної інстанції подано заяву про закриття провадження по справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України у зв`язку з відсутністю спору.
На обґрунтування поданої заяви апелянт зазначає, що П`ятим апеляційним адміністративним судом за результатами розгляду аналогічного адміністративного спору між тими ж самими учасниками, з майже ідентичним предметом та підставами позову, було ухвалено постанову від 27 листопада 2025 року у справі №420/3314/25, якою сформульовано правові висновки щодо застосування норм матеріального та/або процесуального права, які є тотожними за змістом та предметом спірних правовідносин у цій справі.
Колегія суддів, оцінюючи зазначені доводи, перевіривши матеріали справи вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Підстави для закриття провадження у справі передбачено положеннями ст. 238 КАС України:
1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;
2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;
3) якщо сторони досягли примирення;
4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;
5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;
6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили;
7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили;
8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України надає можливість сторонам до ухвалення судового рішення або у процесі розгляду справи самостійно вирішити спір.
Підстави для закриття апеляційного провадження визначені ст. 305 КАС України:
- після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;
- після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;
- після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Колегія суддів зазначає, що нормами КАС України чітко передбачено випадки закриття провадження у справі.
Разом з цим, у поданій заяві про закриття провадження по даній справі відповідач не наводить жодної з підстав передбачених Кодексом для закриття провадження у справі.
Посилання селищної ради на розгляд справи №420/3314/25, яка на думку відповідача, має майже ідентичний предмет та підставу позову, не є підставою для закриття провадження по даній справі, оскільки предметом розгляду справи №420/3314/25 є інше рішення Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, якому надана оцінка в ході судового розгляду саме по тій справі.
З огляду на вказане, підстави для задоволення заяви ДСР про закриття провадження в межах розгляду даної справи - відсутні.
При цьому, зі змісту вказаної вище заяви не вбачається, що останнім заявлено клопотання в порядку ч.2 ст.314 КАС України, якою передбачено що у разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 дистопада 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький