П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18588/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
12 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №560/18588/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.04.2021 № 968200889961 в частині зменшеного відсоткового розміру від заробітної плати позивача за відповідною посадою працівника прокуратури ОСОБА_1 на підставі довідки Хмельницької обласної прокуратури № 21-167вих.21 від 12.03.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами пенсії. Рішення суду набрало законної сили 28.03.2022.
В квітні 2026 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень по адміністративній справі №560/18588/21. Заява мотивована тим, що пенсійний орган під час здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 28.07.2025 у справі №560/11236/25 не врахував вимоги рішення суду у цій справі та протиправно зменшив розмір грошового забезпечення з 80% на 60%.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.05.2026 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень по адміністративній справі №560/18588/21, задоволено.
Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.04.2026 №968200889961 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 60% суми заробітної плати.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення суду від 02.02.2022 у справі №560/18588/21, - протиправного зменшення ОСОБА_1 суми грошового забезпечення з 80% на 60% під час перерахунку пенсії.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області місячний строк з дати отримання цієї ухвали для надання відповіді про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №560/18588/21.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи відсутність клопотань сторін про розгляд справи за їх участі, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 560/18588/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.04.2021 № 968200889961 в частині зменшеного відсоткового розміру від заробітної плати позивача за відповідною посадою працівника прокуратури ОСОБА_1 на підставі довідки Хмельницької обласної прокуратури № 21-167вих.21 від 12.03.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами пенсії. Рішення суду набрало законної сили 28.03.2022.
Рішенням від 05.01.2026 №968200889961 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення.
В подальшому рішенням від 13.04.2026 №968200889961 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 60% грошового забезпечення.
З урахуванням вказаного, позивач звернувся до суду з відповідною заявою.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у цьому випадку висновки суду у справі №560/18588/21 щодо перерахунку пенсії у розмірі 80% суми грошового забезпечення є обов`язковими для відповідача не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення / існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням позивача, включаючи подальші перерахунки пенсії. Зважаючи на це, відповідач не має права повторно зменшувати відсотковий розмір пенсії позивача, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.
Зазначене свідчить про протиправність дій пенсійного органу щодо виконання рішення суду від 02.02.2022 у справі №560/18588/21 в частині зменшення ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення з 80% на 60%.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.04.2026 №968200889961 є протиправним.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити та необхідно встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області місячний строк з дати отримання цієї ухвали для надання відповіді про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №560/18588/21.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1,3,6 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1, 4 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.1-3 ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, в постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17), Верховний Суд дійшов висновку, що "…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.".
Тобто, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України і тлумачення рішень на власний розсуд суб`єктами владних повноважень не допускається.
Також, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", яке набуло статусу остаточного 15.01.2010, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.
Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Разом з цим, як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідач 13.04.2026 о 14:28 встановив загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 60%. При цьому, відповідно до рішення відповідача від 05.01.2026 такий показник складав 80%.
Також, колегія суддів враховує, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 560/18588/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії.
Відтак, застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області загального проценту розрахунку пенсії від заробітку 60% з 01.03.2026, відповідно до перерахунку пенсії від 13.04.2026 о 14:28 суперечить рішенню суду, що набрало законної сили.
Щодо доводів апелянта в частині перебування рішення на примусовому виконанні, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.1, 2, 4 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку примусове виконання рішення не позбавляє особу звернутись до суду в порядку 383 КАС України, особливо в межах даної справи, оскільки 15.04.2022 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мігдальського П.П. відкрито виконавче провадження № 68816025 на підставі виконавчого листа № 560/18588/21, виданого 01.04.2022 Хмельницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.10.2020 перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Хмельницької обласної прокуратури від 12.03.2021 № 21-167вих.21 станом на 11.09.2020 без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами пенсії.
Тобто, навіть з урахуванням наявного виконавчого провадження відповідач вчиняє дії щодо невиконання судового рішення.
На підставі вказаного суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення заяви позивача в межах ст.383 КАС України та прийняття ухвали.
Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що матеріали справи не містять доказів, що позивачем порушено вимоги ч.3 ст.383 КАС України.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що надані докази, що відповідач станом на 21.05.2026 привів у відповідність відсоткове значення пенсії відповідача, мають бути надані суду першої інстанції на вимогу оскаржуваної ухвали як докази виконання рішення. В свою чергу, суди досліджують питання протиправності дій відповідача в частині невиконання рішення на момент звернення позивача з заявою в межах ст.383 КАС України.
Отже, колегія суддів ще раз зауважує, що на підставі вказаного суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення заяви позивача в межах ст.383 КАС України та прийняття ухвали.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.