КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №363/3568/25 Суддя І інстанції - Баличева М.Б. 
Провадження № 33/824/272/2026 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ярошенко О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, зі стягненням судового збору на користь держави 605,60 грн.
Згідно постанови судді, 23.06.2025 о 16 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Овруч 36 км ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volvo XC90», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки під час об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного (інтервалу) дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював поворот ліворуч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.3 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. 

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Ярошенко О.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року, мотивуючи клопотання тим, що жодних повісток, викликів, повідомлень ОСОБА_1 не отримував, про призначення судового розгляду на 08 липня 2025 року не був повідомлений, постанова не була надіслана на адресу скаржника та з постановою він ознайомився 30 липня 2025 року в реєстрі судових рішень. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята передчасно, без повного і всебічного дослідження доказів та встановлення істотних обставин по справі. Зокрема апелянт вказує, що суд не врахував пояснення ОСОБА_1 та не зазначив жодних аргументів, чому його пояснення не заслуговують на увагу. 
Як зазначає апелянт, згідно пояснень ОСОБА_1 зіткнення відбулося під час його прямолінійного руху головною дорогою. Назустріч рухався автомобіль Volkswagen Golf, водій якого, порушивши п.п. 16.6, 16.13, 10.1 та 2.3.6 Правил дорожнього руху України, здійснив поворот ліворуч, не переконавшись у безпеці маневру. 23 червня 2025 року водій автомобіля Volkswagen Golf при повороті ліворуч не переконався в безпечності маневру, не надав перевагу в русі та зіткнувся з його автомобілем Volvo, який рухався головною дорогою, порушивши п.п. 16.6, 16.13, 10.1 та 2.3.6 Правил дорожнього руху України, здійснив поворот ліворуч, не переконавшись у безпеці маневру. Зіткнення відбулося в бічну частину автомобіля Volvo. Водій Volvo намагався уникнути аварії, змістившись ліворуч, але через відсутність попереджувальних дорожніх знаків звуження дороги, який мав стояти на даному відрізку дороги через наявність великої вибоїни на узбіччі, також на даному відрізку були відсутні знаки поворот, перехрестя, відсутність знаку обмеження швидкості, тому водій Volvo не зміг вчасно знизити швидкість, що призвело до того авто втратило зчеплення з дорогою. Це ускладнило ситуацію та спричинило додаткові пошкодження - автомобіль Volvo відкинуло у бік стовпа. 
Як зазначає апелянт, від удару у Volvo пошкоджені задня ліва чверть кузова, три двері, пороги, задня ходова частина, підрамник, стійки, диск, покришки, скло та інші елементи. При цьому, апелянт вказує, що судом не досліджено характер пошкоджень кузова та ходової Фольксвагена, які також свідчать, що водій здійснював поворот ліворуч на повному газі, зовсім не дивлячись куди їде, що є грубим порушенням правил дорожнього руху і призвело до небезпечного зіткнення з його автомобілем в якому спрацювали подушки безпеки, що також свідчить про потужність тарану, його небезпечності.
Апелянт вказує, що дані обставини також були підтверджені доказами - схемою ДТП, яка відображає характерне розташування транспортних засобів, наявність недоліків в утриманні вуличної - шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП, фотографіями пошкоджених частин т/з, із яких чітко видно механізм утворення пошкоджень - шляхом наїзду автомобіля Volkswagen Golf в правий бік автомобіля Volvo.
На думку апелянта, цілком очевидним є факт, що у протилежному випадку, у разі якщо б саме автомобіль Volvo здійснив наїзд на автомобіль Volkswagen Golf, то автомобіль Volvo мав би пошкодження в передній частині. Натомість в передній частині автомобіль Volvo не має жодних пошкоджень.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не здійснював обгін, а навпаки здійснив усі дії, щоб уникнути аварії, тому в дійсності він є потерпілою особою, якій внаслідок бездіяльності посадових осіб Державна служба автомобільних доріг України та протиправних дій водія автомобіля Volkswagen Golf ОСОБА_2 спричинено матеріальну шкоду на 400 тисяч гривень внаслідок пошкодження його автомобіля Volvo.
Захисник звертає увагу, що суд першої інстанції при її винесенні не дослідив належним чином наявні у матеріалах справи докази, зокрема не описав схему ДТП, відсутність дорожніх знаків на даному відрізу дороги та наявність великої вибоїни на узбіччі, обґрунтування та пояснення ОСОБА_1 , надані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про неповноту судового розгляду та неналежне дослідження доказів, що призвело до помилкових висновків суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 , та про її доведеність матеріалами справи, в той час як всі наявні у справі докази свідчать про дотримання ОСОБА_1 ПДР України, і про наявність вини у діях ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , його захисника Ярошенко О.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку ОСОБА_2 та його представника Степ'юка В.С., які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні роз`яснення судового експерта КНДІСЕ ОСОБА_3 , обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Щодо питання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 в судовому засіданні при розгляді справи 08 липня 2025 року присутній не був, згідно супровідного листа копія постанови була йому направлена 17 липня 2025 року, разом з тим, 19 серпня 2025 року зазначене поштове відправлення повернулося до суду у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року слід поновити.
По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Однак, вказані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  в повному обсязі виконані не були. 
Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду в суді першої інстанції було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ААд№017809від 23.06.2025, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , однак всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, суддя місцевого суду не в повній мірі з`ясував обставини справи та не дав належну оцінку всім доказам, як окремо кожному, так і в їх сукупності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про порушення  ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР України та прийняв рішення про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з яким не може погодитись суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
Згідно із диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.
Відповідно до положень п. 13.3 ПДР, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. 
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, 23.06.2025 о 16 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Овруч 36 км ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volvo XC90», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки під час об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного (інтервалу) дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснював поворот ліворуч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.3 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять схему місця ДТП, що відображає кінцеве розташування транспортних засобів учасників ДТП. Зокрема, із складеної схеми убачається, що проїзна частина у місці зіткнення має по одній смузі у кожному напрямку. Перед місцем зіткнення на проїзній частині нанесено лінію суцільної дорожньої розмітки, що розділяє зустрічні напрямки руху. Крім цього, убачається, що перед місцем зіткнення проїзна частина має поворот.
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 23 червня 2025 року він рухався із села Димер у напрямку м. Чорнобиль на автомобілі Volvo. На ділянці дороги перед дамбою, де розташований крутий та закритий поворот, він виїхав із-за повороту та побачив попереду автомобіль Infinity Q50, який різко загальмував. За словами ОСОБА_1 , його швидкість становила близько 90 км/год. Infinity майже зупинився, оскільки перед ним рухався автомобіль Volkswagen. З метою уникнення зіткнення з Infinity, ОСОБА_1 був змушений виїхати на зустрічну смугу. У цей момент, коли автомобіль Volvo порівнявся з Volkswagen, останній почав здійснювати поворот ліворуч та вдарив правий бік Volvo своїм лівим боком. Внаслідок удару Volvo відкинуло убік, після чого автомобіль зіткнувся зі стовпом. ОСОБА_1 наголошує, що фактично не мав можливості уникнути аварії, оскільки саме дії водія Volkswagen призвели до зіткнення.
З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 23 червня 2025 року близько 16 години 50 хвилин він рухався на автомобілі Volkswagen Golf із села Лютіж у напрямку села Демидів. Перед здійсненням повороту ліворуч ОСОБА_2 заздалегідь знизив швидкість майже до повної зупинки, увімкнув лівий покажчик повороту, перевірив за допомогою бокового дзеркала відсутність перешкод та почав виконувати маневр. У цей момент на зустрічну смугу виїхав автомобіль Volvo XC90, який рухався через один транспортний засіб позаду, після чого зачепив автомобіль ОСОБА_2 за переднє ліве крило. Після зіткнення автомобіль Volvo відкинуло приблизно на 10 метрів уперед, він ударився у стовп, а потім - у відбійник. Позаду автомобіля Volkswagen рухався Infinity, водій якого став свідком усіх описаних подій.
Згідно висновку експерта №042-25 за результатами проведення експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів Volvo XC90 та Volkswagen від 30 вересня 2025 року: - в даній дорожній обстановці у діях водія автомобіля Volvo ХС90 д/н ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п.13.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору не вбачається; - в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Volkswagen Golf д/н ОСОБА_2 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху з причин, викладених в дослідницькій частині.
Згідно висновку, оскільки контакт між автомобілями пройшовся в район правої бічної частини кузова автомобіля Volvo, і дане контактування могло відбутися поза межами поля зору цього водія під час об`їзду перешкоди (автомобілів Infinity та Volkswagen) з дотриманням безпечного бічного інтервалу до цих ТЗ, і який було зменшено внаслідок маневрування водієм автомобілем Volkswagen, невідповідностей вимогам п. 13.3 ПДР України у діях водія ОСОБА_1 з технічної точки зору не вбачається. 
За обставин даної ДТП автомобіль Volkswagen до зіткнення знаходився праворуч відносно траєкторії руху автомобіля Volvo, а в момент проїзду цього автомобіля повз нього, здійснив маневр ліворуч і тим самим зменшив обраний водієм автомобіля Volvo бічний інтервал.
Це означає, що в даній дорожній обстановці, при зміщенні іншого транспортного засобу в бік смуги руху автомобіля Volvo, дії водія останнього вимогам п. 13.3 ПДР в частині вибору безпечного інтервалу не суперечили його технічному змісту, а отже невідповідностей вимогам п. 13.3 ПДР в частині дотримання безпечного бічного інтервалу відносно бокової частини автомобіля Volkswagen в діях водія автомобіля Volvo ОСОБА_1 з технічної точки зору не вбачається. 
Окрім того, апеляційному суду був наданий висновок експерта №151/25 за результатами проведення автотехнічного дослідження по матеріалам справи про адміністративне правопорушення №363/3566/25 від 17.07.2025, відповідно до якого: - в даній дорожній обстановці водій автомобіля Volvo, ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 13.1, 10.1, 34.1.1, 14.2 б) ПДР України, даній дорожній обстановці водій автомобіля Volkswagen, ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 10.1 ПДР України; в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Volvo, ОСОБА_1 не відповідали вимогам пунктів 13.1, 10.1, 34.1.1, 14.2 б) ПДР України, в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Volkswagen, ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР України не убачається; в даній дорожній обстановці невідповідність дії водія автомобіля Volvo, ОСОБА_1 , вимогам пунктів 13.1, 10.1, 34.1.1, 14.2 б) ПДР України стала технічною причиною виникнення даного ДТП.
У зв`язку із суперечливими висновками експертів, в судове засідання апеляційного суду був викликаний судовий експерт ОСОБА_3 , який пояснив, що в даній ситуації, коли автомобіль Volkswagen маневрував в коридор руху автомобіля Volvo, розглядати цю ситуацію в контексті інтервалу з технічної точки зору недоцільно. Тобто, пункт 13.3. ПДР в цілому не має жодного відношення до обставин виникнення цієї пригоди. Про маневрування автомобіля Volkswagen кажуть два учасника ДТП і свідок, які розповідають, що автомобіль Volkswagen перед пригодою здійснював маневр лівого повороту на перехресті (виїзд з прилеглої території). Тобто протокол про порушення ОСОБА_1 п. 13.3 ПДР з технічної точки зору є некоректним.
Якщо була б обмежена оглядовість для автомобіля Volvo, то він мав би обрати таку швидкість, щоб мати можливість зупинитись в межах цієї видимості, дотримуватись дистанції до автомобіля Infinity без виїзду на зустрічну смугу руху. Водій автомобіля Volkswagen повинен був переконатися в безпечності свого маневру і п. 10.1 ПДР відноситься до цієї ситуації, але оцінка відносно цього пункту передбачає встановлення розташування автомобіля Volvo в момент початку маневрування автомобіля Volkswagen, тобто якщо б водій цього автомобіля мав об`єктивну можливість виявити автомобіль Volvo, який або здійснював виїзд на зустрічну смуху руху або вже рухається по ній, то він мав би відмовитись від свого маневру. Якщо він його виявив вже в процесі маневрування, вже вступає в силу п. 12.3 ПДР, який говорить, що він повинен вдаватися до якихось екстрених дій для того, щоб уникнути ДТП. Оцінити момент коли він міг виявити або не виявити не можна, але якщо виходити з обставин, про які вказує водій автомобіля Volvo, то маневр автомобіль Volkswagen вже розпочинає, коли автомобіль Volvo вже рухався по зустрічній смузі руху, в такому випадку в діях водій автомобіля Volkswagen вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР.
Відтак, аналізуючи пояснення водія  ОСОБА_1 , які повністю узгоджуються з поясненнями експерта ОСОБА_5 та експерта ОСОБА_3 , наданими під час апеляційного розгляду, висновок експерта №042-25 за результатами проведення експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів Volvo XC90 та Volkswagen від 30 вересня 2025 року, вважаю їх належними та допустимими доказами по справі, та, оцінюючи їх в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, приходжу до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№017809від 23.06.2025про порушення водієм  ОСОБА_1  п.13.3 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, не відповідають фактичним обставинам цієї події та не доводяться наявними доказами у справі. 
Оскільки, виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративні правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до відповідальності, і вийти за ці межі суд не вправі, а порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР України не підтверджується матеріалами справи, то згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У рішенні ЄСПЛ Malofeyeva v. Russia. №36673/04, 30.05.2013; Karelin v. Russia, №926/08, 20.09.2016, встановлено, що якщо викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає істотних ознак складу правопорушення, суд не має права редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це - порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, доходжу висновку, що в діях  ОСОБА_1 відсутні порушення вимог п. 13.3 ПДР, а отже і складуадміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Ярошенко О.М.в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника Ярошенко О.М. - задовольнити. 
Поновити захиснику Ярошенко О.М. строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року
Апеляційну скаргу захисника Ярошенко О.М. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити. 
Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Л.І. Кепкал