ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/10165/26
категорія 111031200 

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення – рішення,

установив:
У березні 2026 року ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) через систему «Електронний суд» звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Житомирській області) від 01 грудня 2025 року № 901513-2411-0609-UA18060230000071114 (земельний податок за 2025 рік на суму 60,30 грн), № 901542-2411-0609-UA18060230000071114 (земельний податок за 2024 рік на суму 53,84 грн), № 901545-2411-0609-UA18060230000071114 (земельний податок за 2023 рік на суму 51,23 грн), № 901547-2411-0609-UA18060230000071114 (земельний податок за 2022 рік на суму 44,55 грн), від 15 грудня 2025 року № 904117-2411-0609-UA18060230000071114 (земельний податок за 2021 рік на суму 1,46 грн) та від 01 грудня 2025 року № 901862-24/06-26 (мінімальне податкове зобов`язання за 2024 рік на суму 700,00 грн).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення – рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 01 грудня 2025 року № 901513-2411-0609-UA18060230000071114, від 01 грудня 2025 року № 901542-2411-0609-UA18060230000071114, від 01 грудня 2025 року № 901545-2411-0609-UA18060230000071114, від 01 грудня 2025 року № 901547-2411-0609-UA18060230000071114 та від 15 грудня 2025 № 904117-2411-0609-UA18060230000071114.
Частина 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Оскільки розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними матеріалами (у письмовому провадженні), суд здійснює розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у порядку письмового провадження.
Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач серед іншого просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 01 грудня 2025 року № 901862-24/06-26 (мінімальне податкове зобов`язання за 2024 рік на суму 700,00 грн).
Однак, рішенням суду такі позовні вимоги не вирішено.
З огляду на викладене, суд уважає за необхідне зауважити на таке.
Підпунктом 170.14.1 п.170.14 ст.170 ПК України визначено, що для платників податку – власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.
Пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб встановлені статтею 281 ПК України.
Як установлено судом позивач має право на пільги щодо сплати земельного податку, оскільки є особою, на яку на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни; гарантії їх соціального захисту» та володіє земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Таким чином, позивач звільнений від сплати земельного податку.
Суд зазначає, що пункт 170.14 статті 170 ПК України визначає обов`язок нарахування загального мінімального податкового зобов`язання саме для платників податку. Разом з тим позивач звільнений від сплати земельного податку (не є його платником).
Окрім того, відповідно до пункту 38-1.2 статті 38-1 ПК України мінімальне податкове зобов`язання не визначається для земельних ділянок, земельних часток (паїв), за які не нараховувалися та не сплачувалися плата за землю.
З урахуванням зазначеного, беручи до уваги те, що позивач не є платником податку за землю, суд доходить висновку, що мінімальне податкове зобов`язання у спірних правовідносинах для позивача не може визначатись, а податкове повідомлення – рішення від 01 грудня 2025 року № 901862-24/06-26 є протиправними.
Керуючись статтями 139, 242-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, 

вирішив:
Доповнити резолютивну частину рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року у справі №240/10165/26 абзацем:
"Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 01 грудня 2025 року № 901862-24/06-26 (мінімальне податкове зобов`язання за 2024 рік на суму 700,00 грн).".

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис