Ухвала
22 червня 2026 року
м. Київ

справа № 759/22912/23
провадження № 61-8193ск26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротенка Є. В., 

розглянувши касаційну скаргу адвоката Фатєєва Андрія Олександровича як представника ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просила поділити спільне сумісне майно, визнавши за нею право власності на майно загальною вартістю 1 851 420,00 гривень, а саме:
право інтелектуальної власності - торговельну марку зареєстровану згідно із свідоцтвом України на знак для товарів і послуг від 10 лютого 2017 року № НОМЕР_1 ;
право інтелектуальної власності - доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване 29 листопада 2014 року;
право інтелектуальної власності - доменне імені ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване 06 березня 2017 року;
право інтелектуальної власності - веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена ІНФОРМАЦІЯ_1;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz E 200», загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, державний номерний знак НОМЕР_3 ;
у власності ОСОБА_1 залишити транспортний засіб марки «Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe», загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2996, державний номерний знак НОМЕР_5 , вартість якого станом на 17 вересня 2024 року становить 2 102 000,00 грн;
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 250 580,00 грн.

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 27 жовтня 2025 року позов задовольнив. 
В порядку поділу майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на:
право інтелектуальної власності - торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг від 10 лютого 2017 року № НОМЕР_1 ;
право інтелектуальної власності - доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване 29 листопада 2014 року;
право інтелектуальної власності - доменне імені ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване 06 березня 2017 року;
право інтелектуальної власності - веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена ІНФОРМАЦІЯ_1;
транспортний засіб марки «Mercedes-Benz E 200», загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, державний номерний знак НОМЕР_3 .
В порядку поділу майна подружжя визнав за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки «Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe», загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2996, державний номерний знак НОМЕР_5 .
Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 250 580,00 грн. 
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Київський апеляційний суд постановою від 29 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року - без змін.
15 червня 2026 року адвокат Фатєєв А. О. як представник ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року (повний текст якої складено 15 травня 2026 року), тобто в передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження, тому клопотання представника заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень не підлягає процесуальному вирішенню.

В касаційній скарзі адвокат Фатєєв А. О. як представник ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц та постановах Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 161/13140/22, від 07 лютого 2024 року у справі № 569/18407/22, від 19 лютого 2024 року у справі № 201/6472/20;

- суд першої інстанції не залучив у справі в якості третьої особи ТОВ «БУКВИ.КОМ,@БУКВИ», оскільки прийняте рішення суду впливає на права та обов`язки цього товариства та його учасників (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України); 

- суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Разом із цим, посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, не заслуговують на увагу, оскільки висновок, на який посилається скаржник, не є висновком Верховного Суду у розумінні статті 263 ЦПК України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Крім того, посилання представника заявника на постанову Верховного Суду у справі № 759/8676/19 не може бути підставою касаційного оскарження судових рішень, оскільки вказана постанова Верховного Суду, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, постановлена 06 травня 2026 року, тобто після ухвалення оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.

Разом із цим, представник заявника в касаційній скарзі заявив клопотання про зупинення виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року з посиланням на те, що виконання оскаржуваних судових рішень може призвести до настання незворотних наслідків, внаслідок чого порушуються права та законні інтереси відповідача.
Клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року підлягає примусовому виконанню, а з метою усунення необхідності вирішення у майбутньому процесуального питання повороту виконання судового рішення у разі можливого його скасування, суд вважає за необхідне зупинити виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Проте, постановою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року залишено без змін, отже підстав для задоволення клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року немає. 

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Фатєєва Андрія Олександровича як представника ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року.

Витребувати із Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу № 759/22912/23 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя.
Клопотання адвоката Фатєєва Андрія Олександровича як представника ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року задовольнити частково.
Зупинити виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

І. А. Воробйова

Є. В. Коротенко