С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3548/26
В справі 760/15825/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
01 червня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.
ІІ. Описова частина
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати з Відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, а також додаткові витрати на сина у розмірі трьох прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, починаючи з 05 червня 2025 року на постійній основі. Судові витрати просить покласти на Відповідача.
В обґрунтування позову Позивачка зазначає, що перебувала з Відповідачем у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Внаслідок ускладнень при народженні дитині з дитинства встановлено інвалідність І групи підгрупи А. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 березня 2011 року у справі № 2-1898/2011 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з Відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку і додаткові витрати у розмірі 1500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позивач указує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 син досяг повноліття, проте за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи інвалідність І групи підгрупи А продовжено йому безстроково з 22 січня 2025 року. Син є особою з високою мірою втрати здоров`я, не здатний до самообслуговування та потребує постійного цілодобового стороннього догляду пожиттєво, потребує продовження лікування і реабілітації, а будь-яка діагностика та лікування зубів можливі лише під загальною анестезією. Розмір пенсії по інвалідності (2361,00 грн) і власних коштів Позивачки, яка працює із посадовим окладом близько 28.000,00 грн, є вочевидь недостатнім для утримання, лікування, реабілітації та забезпечення стороннього догляду за сином, вартість якого є значною. Відповідач після досягнення сином повноліття надає допомогу у вкрай обмеженому розмірі - 1800,00 грн на місяць, тоді як, маючи фах, багаторічний інженерний і адміністративний досвід та майно, має можливість брати належну участь в утриманні дитини.

Представник Відповідача - адвокат Прокудіна К.А. подала відзив на позов, в якому проти позову заперечила. Зазначила, що Сімейним кодексом України не передбачено права повнолітньої непрацездатної дитини на додаткові витрати, у зв`язку з чим у цій частині просила в позові відмовити. Щодо аліментів указала, що Відповідач має низку захворювань (зокрема варикозну хворобу нижніх кінцівок, хронічну венозну та лімфовенозну недостатність, трофічну виразку гомілки тощо), потребує оперативного втручання, у зв`язку з тривалим лікуванням 20 березня 2025 року звільнений з посади технічного директора ТОВ «Київський завод суднобудування та судноремонту», доходу не має та використовує заощадження, а військово-лікарською комісією визнаний непридатним до військової служби. Зазначила, що на утриманні Відповідача перебувають ще двоє неповнолітніх дітей - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (на якого стягнуто аліменти за судовим наказом у справі № 760/8297/21, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3), та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (вимога про стягнення аліментів на якого та на утримання матері перебуває на розгляді у справі № 760/5467/25), а також дружина, яка доглядає дитину до досягнення нею трьох років. На думку Відповідача, Позивачкою не доведено можливості Відповідача сплачувати аліменти на даний час; за наявності роботи Відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу). Окремо послалася на те, що роботодавцем Відповідача раніше нараховувались кошти понад установлений максимум, унаслідок чого утворилася переплата у розмірі понад 162.555,91 грн.

Позивач подала відповідь на відзив, в якій навела, що обмеження щодо максимального розміру аліментів (десять прожиткових мінімумів на дитину) установлено законом виключно для наказного провадження, а у позовному провадженні таке обмеження не діє, тому переплата аліментів виникнути не могла. Зазначила, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року у справі № 754/2793/25 сина визнано недієздатним, а Позивача призначено його опікуном. Послалася на те, що Відповідач є працездатною особою, оскільки надані ним медичні документи містять рекомендацію лише обмежити час нерухомого перебування сидячи чи стоячи, а отже Відповідач здатний працювати у спеціальному режимі; маючи понад 20-річний інженерний та адміністративний досвід, він може виконувати інтелектуальну роботу за персональним комп`ютером та консультувати. Вказала також, що Відповідач нещодавно продав дві квартири, має заощадження та неофіційний заробіток, а раніше пропонував укласти договір про надання матеріальної допомоги у розмірі 5000,00 грн на місяць, що підтверджує наявність у нього спроможності. Підвищені потреби дитини у зв`язку зі станом її здоров`я, на думку Позивача, мають враховуватися при визначенні розміру аліментів.
Відповідач заперечень на відповідь на відзив у порядку статті 180 ЦПК України не подав.
Розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (стаття 279 ЦПК України).

ІІІ. Мотивувальна частина
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною 3 статті 12, частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 березня 2011 року у справі № 2-1898/2011 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку і додаткові витрати у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 18 січня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_3 син сторін досяг повноліття, у зв`язку з чим обов`язок Відповідача зі сплати аліментів на підставі рішення від 16 березня 2011 року припинився. При цьому рішення суду, за яким на користь дитини стягувалися аліменти до досягнення нею повноліття, не є підставою для їх стягнення після досягнення дитиною вісімнадцяти років, оскільки підстави та порядок утримання повнолітньої дитини регулюються окремими нормами закону.
ОСОБА_4 з дитинства встановлено інвалідність І групи підгрупи А. За результатами проведеного 06 лютого 2025 року оцінювання повсякденного функціонування особи інвалідність І групи підгрупи А продовжено йому безстроково з 22 січня 2025 року. Згідно з висновком експертизи в нього наявні стійкі порушення функцій організму; він демонструє значний ступінь обмеження здатності до самообслуговування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, навчання та трудової діяльності, не здатний до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду, повністю залежить від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року у справі № 754/2793/25 ОСОБА_4 визнано недієздатним, опікуном над ним призначено його матір - ОСОБА_1 .
Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; за частиною 2 цієї статті при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно зі статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються, зокрема, норми статей 191, 196 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що відносини щодо утримання повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України (статті 198-201), а не нормами про утримання неповнолітньої дитини (статті 180-184 цього Кодексу), а тому розмір аліментів визначається судом наново, виходячи з підстав і критеріїв, установлених саме статтями 198, 200, 182 СК України.
Обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину за статтею 198 СК України виникає за наявності сукупності трьох умов: непрацездатності повнолітньої дитини; потреби такої дитини в матеріальній допомозі; можливості батьків надавати таку допомогу. Суд вважає, що у цій справі наявні всі три умови.
Непрацездатність ОСОБА_4 підтверджується встановленням йому інвалідності І групи підгрупи А безстроково та визнанням його недієздатним рішенням суду. Зазначений стан є стійким, невиліковним і не передбачає покращення, що виключає здатність дитини до самостійного забезпечення свого існування.
Щодо потреби в матеріальній допомозі - суд зазначає наступне. Розмір пенсії по інвалідності (2361,00 грн) є явно недостатнім для забезпечення потреб дитини, а її стан здоров`я зумовлює необхідність значних і постійних витрат на лікування, реабілітацію, спеціальний догляд та супровід. Що тяжчий стан здоров`я дитини, то більших матеріальних витрат потребує її утримання, а тому така дитина потребує значно більших коштів, ніж дитина, яка не страждає на відповідні захворювання. Суд вважає потребу сина в матеріальній допомозі доведеною.
Щодо можливості Відповідача надавати матеріальну допомогу - суд зазначає таке. Висновок військово-лікарської комісії про непридатність Відповідача до військової служби не свідчить про його непрацездатність у розумінні статті 198 СК України, оскільки стосується придатності до проходження військової служби, а не здатності до праці взагалі. Надані самим Відповідачем медичні документи містять рекомендацію обмежити час нерухомого перебування сидячи чи стоячи, тобто свідчать про часткове, а не повне обмеження працездатності; з урахуванням наявного у Відповідача інженерного фаху та багаторічного досвіду роботи він зберігає можливість виконувати інтелектуальну роботу та отримувати дохід. Крім того, відповідно до пунктів 3-1, 3-2 частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів ураховуються наявність у платника аліментів майна, майнових прав і грошових коштів, а також доведені витрати на придбання майна; матеріальне становище Відповідача не вичерпується розміром його заробітку. Крім того, Відповідач не заперечує, що добровільно надає на утримання сина 1800,00 грн щомісяця, чим фактично підтверджує наявність у нього певної спроможності. За таких обставин доводи Відповідача про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти суд відхиляє як недоведені, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а сама лише довідка про звільнення з роботи не підтверджує відсутності в особи інших джерел доходу та майна.
Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до статті 182 СК України враховує таке: 
-стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини є винятково тяжкими: Денис повністю залежний від стороннього догляду пожиттєво та потребує значних витрат; 
-стан здоров`я та матеріальне становище Відповідача свідчать про часткове обмеження його працездатності та про наявність майна і коштів; 
-наявність у Відповідача інших дітей та осіб, яких він зобов`язаний утримувати, а саме сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на якого стягнуто аліменти, та дружини, яка доглядає дитину до досягнення нею трьох років, судом ураховується; водночас вимога про стягнення аліментів на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває лише на стадії розгляду і фіксованим обов`язком Відповідача на час ухвалення цього рішення не є. 
Згідно з частиною 2 статті 200 СК України суд також ураховує можливість надання утримання Позивачем, яка працює та має дохід.
При цьому суд зауважує, що передбачені статтею 183 СК України правила визначення розміру аліментів у частці від доходу, у тому числі обмеження їх розміру та визначення єдиної частки на кількох дітей, стосуються утримання неповнолітньої дитини і не підлягають застосуванню до відносин щодо утримання повнолітньої непрацездатної дитини, розмір аліментів на яку визначається за статтями 200, 182 СК України. Тому наявність у Відповідача обов`язку зі сплати аліментів на іншу дитину не зумовлює автоматичного зменшення частки, що визначається на користь сина ОСОБА_4 , а є лише однією з обставин, які враховуються судом у їх сукупності.
Оцінивши наведені обставини в сукупності та надавши вирішального значення надзвичайній тяжкості стану здоров`я сина і його повній залежності від постійного стороннього догляду, суд вважає справедливим, необхідним і таким, що відповідає інтересам непрацездатної дитини, визначити розмір аліментів у заявленій Позивачем частці - 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача.
Разом з тим вимога Позивача про визначення розміру аліментів «не менше прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність» задоволенню не підлягає. Мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розміри аліментів, передбачені частиною 2 статті 182 СК України, обчислюються виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стосуються утримання дитини до досягнення нею повноліття. На відносини щодо утримання повнолітньої непрацездатної дитини (статті 198, 200 СК України) встановлення такого мінімального розміру законом не поширюється, оскільки повнолітня особа не належить до жодної вікової категорії дітей, для якої визначено відповідний прожитковий мінімум. З огляду на це суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) без установлення мінімальної грошової межі.

Вимога Позивача про стягнення з Відповідача додаткових витрат на сина у розмірі трьох прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, також задоволенню не підлягає. Участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), передбачена статтею 185 СК України, яка вміщена у главі 15 цього Кодексу та регулює відносини щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. Натомість утримання повнолітніх дочки, сина регулюється главою 16 СК України (статті 198-201), яка не передбачає окремого стягнення з батьків додаткових витрат на повнолітню дитину поряд з аліментами. Обумовлені станом здоров`я підвищені потреби повнолітньої непрацездатної дитини враховуються судом при визначенні розміру аліментів за статтями 182, 200 СК України, що й зроблено судом при визначенні їх розміру. За таких обставин окреме стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина суперечило б наведеним нормам, а тому в задоволенні цієї вимоги належить відмовити.
Доводи Відповідача про утворення переплати аліментів за попередній період суд відхиляє як такі, що не стосуються предмета цього спору, оскільки в межах цієї справи вирішується питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, а не про перерахунок раніше сплачених сум.
Відповідно до статті 191 СК України, яка застосовується до відносин щодо утримання повнолітніх дочки, сина в силу статті 201 цього Кодексу, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позов пред`явлено 10 червня 2025 року, аліменти підлягають стягненню з 10 червня 2025 року.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивача звільнено, стягується з відповідача, який не звільнений від сплати судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З огляду на викладене з Відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, що відповідає задоволеній частині вимог, - 1.211,20 грн.
ІV. Резолютивна частина
Керуючись статтями 182, 185, 191, 198, 200, 201 Сімейного кодексу України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд вирішив:
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 червня 2025 року, на постійній основі.
2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
3. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: