Справа № 598/2550/25
провадження № 2/598/192/2026

РІШЕННЯ
іменем України

"18" червня 2026 р.  Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Гудими І.В.
секретаря Дутки І.В.
з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача – адвоката Трача В.І., відповідача ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Збаражі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Трач Віктор Іванович, до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні,
встановив:
До провадження Збаразького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Трач Віктор Іванович, до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він та відповідач є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , а також чотирьох земельних ділянок. Позивачу належить 13/14 часток зазначеного нерухомого майна, тоді як відповідачу належить 1/14 частка як спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Позивач зазначає, що частка відповідача є незначною, виділ її в натурі неможливий, відповідач спірним майном фактично не користується, має інше житло, а спільне володіння та користування майном між сторонами є неможливим. Вказує, що припинення права власності відповідача на належні йому частки не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї, а вартість цих часток у загальному розмірі 19 210,48 грн ним попередньо внесена на депозитний рахунок суду. У зв`язку з наведеним просить припинити право власності відповідача на 1/14 частку спірного майна та визнати право власності на неї за позивачем.
Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 січня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та визначено, що дану справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
06 лютого 2026 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій останній просить додатково припинити право ОСОБА_2 на 1/14 частку земельної ділянки (паю) загальною площею 2,2486 га, кадастровий номер 6122483300:01:001:0812, розташованої на території Зарудянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з виплатою грошової компенсації вартості частки в сумі 4 125,50 грн, внесеної на депозитний рахунок суду, та визнати право власності на вказану частку за позивачем. 
12 березня 2026 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що належна йому частка у спірному майні набута у порядку спадкування як обов`язкова частка у спадщині та є законною і беззаперечною. Вважає, що позивачем не доведено наявності передбачених ст. 365 ЦК України підстав для припинення права власності на його частку, зокрема неможливості її виділу в натурі, неподільності спірного майна чи неможливості спільного володіння і користування ним. Крім того, зазначає, що припинення його права власності завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки спірне майно має для нього особисте та сімейне значення, а також заперечує щодо розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх завищеними та неспівмірними зі складністю справи. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
18 березня 2026 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій він заперечив доводи відповідача та просив врахувати викладені у відповіді обставини під час вирішення справи. Зазначив, що відповідач безпідставно не оформляє право власності на належні йому спадкові частки у спірному майні та ухиляється від врегулювання питання щодо поділу майна. Вказав, що така поведінка відповідача перешкоджає реалізації ним прав співвласника, зокрема оформленню права власності на належні частки майна та розпорядженню ним. Також зазначив, що сторони не можуть визначити порядок користування спірним майном, а частка відповідача є незначною та може бути припинена шляхом виплати грошової компенсації її вартості.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Трач В.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, відповіді на відзив та запереченнях на письмові пояснення відповідача. Зазначив, що частка відповідача у спірному майні є незначною, спільне володіння та користування майном між сторонами є неможливим, а припинення права власності відповідача на належні йому частки не завдасть істотної шкоди його інтересам. Також вказав, що вартість часток, право власності на які позивач просить припинити, попередньо внесена на депозитний рахунок суду. Просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог та недосягнення сторонами домовленостей щодо врегулювання спору стосовно спадкового майна. 
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Так, судом встановлено, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2025 року у справі №598/1512/25 за ОСОБА_1 визнано право власності на 13/14 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на: 13/14 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6122483300:03:001:0239, що розташована по АДРЕСА_1 ; 13/14 частин земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6122483300:03:001:0236, що розташована в с. Витківці Тернопільського району Тернопільської області; 13/14 частин земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6122483300:03:001:0237, що розташована в с. Витківці Тернопільського району Тернопільської області; 13/14 частин земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6122483300:03:001:0238, що розташована в с. Витківці Тернопільського району Тернопільської області (а.с.19-20).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 квітня 2025 року (а.с.21) та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14, 15, 16, 17, 18, 57) позивачу належить 13/14 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , а також 13/14 часток земельних ділянок з кадастровими номерами 6122483300:03:001:0236, 6122483300:03:001:0237, 6122483300:03:001:0238, 6122483300:03:001:0239 та земельної ділянки площею 2,2486 га, кадастровий номер 6122483300:01:001:0812. 
Відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 жовтня 2025 року, відповідачу видано свідоцтво на 1/14 частку земельної ділянки площею 2,2486 га, кадастровий номер 6122483300:01:001:0812, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.83), право власності на яку зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.84). 
При цьому відповідач є особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , а тому його право на 1/14 частку поширюється на все спірне спадкове майно. Свідоцтва про право на спадщину щодо частини такого майна на час розгляду справи відповідачу не видавалися, що сторонами не оспорюється.
На підтвердження вартості спірного майна позивачем подано витяг по вартість майна (а.с.22), довідки про оцінку вартості об`єктів нерухомості (а.с.23, 24, 25, 26). Також позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості частки відповідача, що підтверджується відповідними платіжними документами (а.с.27, 28, 29, 30, 31, 63).
Крім того, позивачем подано копію повідомлення від 28 листопада 2025 року про необхідність оформлення відповідачем спадкових прав та врегулювання питання щодо поділу спадкового майна, а також докази направлення такого повідомлення відповідачу (а.с.59, 60).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що сторони є співвласниками спірного спадкового майна у частках 13/14 та 1/14 відповідно, а позивачем попередньо внесено на депозитний рахунок суду грошову компенсацію вартості частки відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
За змістом наведеної норми саме на позивача покладається обов`язок доведення наявності передбачених законом підстав для припинення права особи на частку у спільному майні.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують належність сторонам відповідних часток у спірному спадковому майні, вартість такого майна, а також внесення позивачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації вартості частки відповідача. Разом з тим, вказані докази не підтверджують наявності передбачених ст. 365 ЦК України підстав для припинення права відповідача на частку у спільному майні.
Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що належна відповідачу 1/14 частка у спірному майні не може бути виділена в натурі. Також матеріали справи не містять доказів того, що спірне майно є неподільним або що спільне володіння та користування ним між сторонами є неможливим. Подані позивачем правовстановлюючі документи, документи щодо вартості майна, технічна документація та листування між сторонами таких обставин не підтверджують.
Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що припинення права власності відповідача на належну йому частку у спірному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї. Натомість відповідач під час розгляду справи заперечував проти припинення його права власності та посилався на те, що спірне майно має для нього особисте та сімейне значення як майно, успадковане після смерті батьків.
Сам по собі незначний розмір частки відповідача, відсутність оформлення ним спадкових прав на частину спадкового майна, а також наявність між сторонами спору щодо порядку користування спадковим майном не є достатніми підставами для припинення права власності особи на належну їй частку у порядку, передбаченому ст. 365 ЦК України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності передбачених ст. 365 ЦК України підстав для припинення права відповідача на частку у спільному майні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати залишаються за ним та не підлягають стягненню з відповідача.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 321, 355, 356, 365, 1241 ЦК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
У задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Трач Віктор Іванович, до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні – відмовити.
Повернути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) внесені на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області як грошову компенсацію за викуп часток спірного майна грошові кошти у загальній сумі 23 336 (двадцять три тисячі триста тридцять шість) гривень 80 копійок, а саме: 13 985 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №12 від 19 грудня 2025 року, 1 530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень 37 копійок згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №13 від 19 грудня 2025 року, 1 492 (одна тисяча чотириста дев`яносто дві) гривні 30 копійок згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №14 від 19 грудня 2025 року, 678 (шістсот сімдесят вісім) гривень 20 копійок згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №15 від 19 грудня 2025 року, 1 525 (одна тисяча п`ятсот двадцять п`ять) гривень 43 копійки згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №16 від 19 грудня 2025 року та 4 125 (чотири тисячі сто двадцять п`ять) гривень 50 копійок згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №14 від 05 лютого 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне рішення суду складено, підписано та проголошено 18 червня 2026 року.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА