ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1573/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецекскавація", м. Дніпро 
до Фізичної особи-підприємця Хітушко Анастасії Сергіївни, с. Дороганівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості 

Без виклику (повідомлення) учасників справи

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.
Приватне акціонерне товариство "Дніпроспецекскавація" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Хітушко Анастасії Сергіївни (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 01/11-24 від 01.11.2024 року у розмірі 222 164,00 грн.
Разом із позовом Приватне акціонерне товариство "Дніпроспецекскавація" подало заяву про забезпечення позову, в якій просило суд:
1. Вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом ПРАТ «Дніпроспецекскавація» до ФОП Хітушко А.С. про стягнення заборгованості у розмірі 222 164,00 грн.
2. Накласти арешт на майно Фізичної особи-підприємця Хітушко Анастасії Сергіївни (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову в сумі 222 164,00 грн.
3. Накласти арешт на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ФОП Хітушко Анастасії Сергіївні (РНОКПП НОМЕР_1 ), у межах суми позовних вимог - 222 164,00 грн, у тому числі на кошти, що знаходяться на рахунку: № НОМЕР_2 , відкритому в ПриватБанк.
Ухвалою від 26.03.2026 заяву Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецекскавація" про забезпечення позову повернуто у зв`язку із відсутністю у Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецекскавація" зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС.
Ухвалою від 26.03.2026 позовну заяву залишено без руху.
27.03.2026 від Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецекскавація" через систему "Електронний суд" надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:
1. Вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом ПРАТ «Дніпроспецекскавація» до ФОП Хітушко А.С. про стягнення заборгованості у розмірі 222 164,00 грн.
2. Накласти арешт на майно Фізичної особи-підприємця Хітушко Анастасії Сергіївни (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову в сумі 222 164,00 грн
3. Накласти арешт на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ФОП Хітушко Анастасії Сергіївні (РНОКПП НОМЕР_1 ), у межах суми позовних вимог - 222 164,00 грн, у тому числі на кошти, що знаходяться на рахунку: № НОМЕР_2 , відкритому в ПриватБанк.
27.03.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою від 30.03.2026 заяву Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецекскавація" про забезпечення позову задоволено. 
Накладено арешт на майно Фізичної особи-підприємця Хітушко Анастасії Сергіївни та грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Фізичної особи-підприємця Хітушко Анастасії Сергіївни, у межах суми позовних вимог - 222 164,00 грн, до набрання рішенням по справі законної сили.
Ухвалою від 02.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. 
Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Суд бере до уваги, що за змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.
Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.
Згідно ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.
Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
При цьому, розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).
Слід також відзначити, що з практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.
Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті статті 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Враховуючи викладене, 04.06.2026 здійснено розгляд справи по суті в межах розумного строку.
Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення № 01/11-24 від 01.11.2024 в частині повної та своєчасної оплати орендної плати.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач про наявність справи в суді повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення R068080565295 (а.с. 131), відзиву на позов не надав.
Будь-яких клопотань про продовження процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено. 
Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. 
Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України). 
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами. 

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних із обставинами укладання договору, наявність прострочення з оплати орендної плати.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.
Як убачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Дніпроспецекскавація", являється власником нерухомого майна, а саме: будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Саранська, буд. 57, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.05.2017 року, індексний номер витягу 88161973.
01 листопада 2024 року між Приватним акціонерним товариством "Дніпроспецекскавація" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Хітушко А.С. (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 01/11-24.
Згідно п. 1.1. вказаного договору, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування приміщення, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення, та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату.
Адреса приміщення, що орендується: Україна, 49021, м. Дніпро, вул. Саранська, буд. 57.
Загальна площа приміщення що орендується: 387,6 кв. м. в ремонтно-механічній майстерні (п.п. 1.2., 1.3. Договору).
Згідно п. 3.2. договору, у момент підписання акту приймання-передачі орендодавець передає орендарю ключі від приміщення, що орендується.
Строк оренди приміщення, що орендується, складає 1 рік з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом приймання-передачі. (п. 4.1. договору).
Пунктом 5.1.Договору оренди визначено, що розмір місячної орендної плати складає: 31 008,00 (Тридцять одна тисяча вісім) гривень 00 коп.в т.ч.ПДВ-20%. В місяць.
Орендна плата сплачується Орендарем не пізніше 05 числа кожного наступного місяця на розрахунковий рахунок Орендодавця (п. 5.2.договору).
Відповідно до п. 5.8. договору оренди, у разі припинення (розірвання) договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Приміщення та Майна за Актом прийому-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції (якщо такі передбачені цим Договором).
Відповідно до п. 10.3. Договору, строк його дії починає свій перебіг з 01 листопада 2024 року та закінчується 31 грудня 2025 року.
Згідно п.п. 10.5, 10.6. договору договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору у разі невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених цим договором.
Орендодавець має право розірвати договір, попередивши іншу сторону за десять календарних днів наперед.
Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.01.2025 року до договору оренди нежитлового приміщення № 01/11-24 від 01.11.2024 року, сторони погодили що за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року, розмір орендної плати становить 34 730,00 гривень, в т.ч. ПДВ – 20% в місяць.
Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 01.01.2026 року до Договору оренди нежитлового приміщення № 01/11-24 від 01.11.2024 року, строк дії договору продовжено до 31.12.2026 року., а також сторони погодили що за період з 01.01.2026 року по 31.12.2026 року, розмір орендної плати становить 38 200,00 гривень, в т.ч. ПДВ – 20% в місяць.
На виконання умов Договору Орендодавець передав орендоване приміщення Орендарю, а Орендар прийняв, що підтверджується Актом приймання передачі нежитлових приміщень від 01.11.2024 року, що є Додатком № 1 до Договору оренди нежитлового приміщення № 01/11-24 від 01.11.2024 року.
Орендодавець належним чином виконував свої обов`язки по договору, що підтверджується рахунками–фактурами № СФ-0000100 від 30.11.2024 на суму 41 300,00 грн., № СФ-0000113 від 31.12.2024 на суму 41 108,00 грн., №СФ-0000006 від 31.01.2025 на суму 43 854,050 грн., № СФ-0000017 від 28.02.2025 на суму 46 470,00 грн., № СФ-0000030 від 31.03.2025 на суму 40 993,00 грн., № СФ-0000040 від 30.04.2025 на суму 39 742,00 грн., №СФ-0000056 від 31.05.2025 на суму 40 089,00 грн., №СФ-0000068 на суму 30.06.2025 на суму 40 422,00 грн., №СФ-0000089 від 31.07.2025 на суму 40 820,00 грн., №СФ-0000105 від 31.08.2025 на суму 38856,00 грн., №СФ-0000121 від 30.09.2025 на суму 39 040,00 грн., №СФ-0000136 від 31.10.2025 на суму 41804,00 грн., №СФ-0000149 від 30.11.2025 на суму 41 030,00 грн., № СФ-0000164 від 31.12.2025 на суму 43 800,00 грн., №СФ-0000011 від 31.01.2026 на суму 50 420,00 грн., № СФ-0000024 від 28.02.2026 на суму 48855,00 грн., № СФ-0000028 від 16.03.2026 на суму 22 475,00 грн., та актами приймання-передачі робіт (надання послуг) № ОУ-0000100 від 30.11.2024 на суму 41 300,00 грн., № ОУ-0000112 від 31.12.2024 на суму 41108,00 грн., №ОУ-0000004 від 31.01.2025 на суму 43 854,50 грн., №ОУ-0000017 від 28.02.2025 на суму 46 470,00 грн., №ОУ-0000028 від 31.03.2025 на суму 40993,00 грн., №ОУ-0000039 від 30.04.2025 на суму 39742,00 грн.,№ОУ-0000053 від 31.05.2025 на суму 40 089,00 грн. № ОУ-0000065 від 30.06.2025 на суму 40 422,00 грн.№ОУ-0000088 від 31.07.2025 на суму 40 820,00 грн., №ОУ-0000101 від 31.08.2025 на суму 38 856,00 грн., № ОУ-0000117 від 30.09.2025 на суму 39040,00 грн., №ОУ-0000132 від 31.10.2025 на суму 41804,00 грн., №ОУ-0000148 від 30.11.2025 на суму 41030,00 грн., №ОУ-0000163 від 31.12.2025 на суму 43800,00 грн., № ОУ-0000012 від 31.01.2026 на суму 50420,00 грн., №ОУ-0000024 від 28.02.2026 на суму 40 712,50 грн., №ОУ-0000027 від 16.03.2026 на суму 22 475,00 грн., за період з листопада 2024 року по березень 2026 року.
Позивач вказує, що зі сторони відповідача систематично порушувались умови договору в частині своєчасної сплати орендної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 222 164,00 грн.
Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з вимогами сплати заборгованості, однак вони залишались без реагування. У зв`язку з істотним порушенням умов договору, а саме невиконанням зобов`язань щодо сплати орендної плати, 05 березня 2026 року ПрАТ «Дніроспецекскавація» було вручено особисто ФОП Хітушко А.С. під підпис повідомлення про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 01/11-24 від 01.11.2024 року в односторонньому порядку (Вих.№ 05/03 від 05.03.2026 р.)(зв.бік а.с. 10).
Орендодавець повідомляв про розірвання Договору оренди через 10 (десять) календарних днів з моменту отримання цього повідомлення.
Одночасно з повідомленням про дострокове розірвання договору оренди, позивачем також було вручено особисто відповідачу під підпис вимогу про звільнення орендованого нежитлового приміщення, в якій було зазначено: негайно, але не пізніше 16 березня 2026 року, звільнити нежитлове приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Саранська, 57. Передати приміщення за Актом приймання-передачі. Передати ключі та забезпечити повний доступ до приміщення. Погасити наявну заборгованість.
16 березня 2026 року сторони уклали та підписали Акт приймання – передачі нежитлових приміщень,відповідно до якого, Орендар повертає, а Орендодавець приймає з орендного користування нежитлове приміщення. 
Відповідно до п. 3 Акту, сторони підтверджують що на момент підписання Акту приймання-передачі, заборгованість складає – 222 164,00 грн.
16.03.2026 року, позивач вручив особисто ФОП Хітушко А.С. під підпис претензію, разом із актом звірки, в якій вимагав погасити заборгованість в повному обсязі протягом 7 календарних днів з моменту отримання цієї претензії.
Однак, заборгованість по договору оренди у розмірі 222 164,00 грн. відповідачем не сплачена, що і стало причиною звернення позивача до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин. 
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. 
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). 
Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За умовами частин першої, п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. 
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. 
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Згідно з частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Отже, виходячи із змісту частини першої статті 759 та частини першої статті 785 Цивільного кодексу України, договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Доказів оплати вартості орендної плати за спірним договором в розмірі 222 164,00 грн. матеріали справи не містять
Враховуючи викладене, суд задовольняє позов зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в розмірі 222 164,00 грн.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне. 
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Відповідно до приписів п.п. 2,4,5 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.
Суд зазначає, що відповідач, всупереч вимогам ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, будучи обізнаним про наявність в суді справи, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с.131), не надав суду жодних заперечень, пояснень у справі або доказів, які б свідчили про наявність підстав для відмови в позові.

СУДОВІ ВИТРАТИ. 
За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.
Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір").
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п.8.23).
Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ст. 9 Закону України "Про судовий збір").
При зверненні до господарського суду позивачем також подавалась заява про забезпечення позову та сплачено судовий збір у розмірі 1 664,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 43 від 24.03.2026, при цьому позивач, зважаючи на подання даної заяви в електронній формі з використанням системи "Електронний суд" повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Таким чином, позивачем під час звернення з позовом до суду сплачена сума судового збору у більшому розмірі, яка повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (п.1 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір").
Отже, поверненню з Державного бюджету України підлягає судовий збір у розмірі 332,80грн.
Суд не вирішує питання повернення судового збору в цій частині, оскільки клопотання про його повернення позивачем не надавалось.
Поряд з цим, суд зауважує, що 07.01.2025 набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" (далі - Порядок), яким змінений механізм повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону "Про судовий збір". 
Відповідно до нового порядку органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого або Державною судовою адміністрацією України, або її територіальним управлінням, або відповідним судом.
Для повернення судового збору платнику необхідно звернутися із заявою до відповідного суду за місцем розгляду справи. Разом із заявою про повернення коштів судового збору з бюджету платником подається до суду оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.
Так, відповідно до пункту 5 розділу 1 Порядку заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню, із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (у разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), сума коштів, що підлягає поверненню (перерахуванню), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).
За умови інформаційно-технологічних можливостей органу, що контролює справляння надходжень бюджету, платник може подати заяву до такого органу в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-комунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу. В електронній заяві також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку платнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним.
Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету в електронній формі подається з обов`язковим накладанням електронного підпису платника або уповноваженої особи, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". До заяви одночасно подається копія: платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету, судового рішення, засвідчена належним чином (у разі повернення грошового стягнення за адміністративні правопорушення), документа, що підтверджує відповідні повноваження уповноваженої особи, засвідчена належним чином.
Разом із заявою про повернення (перерахування) коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету. 
Форма заяви про повернення судового збору розміщена на вебсайті Судової влади України та доступна за посиланням:
https://court.gov.ua/storage/portal/sud5005/%D0%97%D0%90%D0%AF%D0%92%D0%90.doc
Враховуючи викладене, для здійснення фактичного повернення судового збору з Державного бюджету України, заявнику необхідно подати до суду заяву встановленої форми з відповідними реквізитами. 
З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 665,97 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1 331,20 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецекскавація" до Фізичної особи-підприємця Хітушко Анастасії Сергіївни про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хітушко Анастасії Сергіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпроспецекскавація" (49021, м. Дніпро, вул. Саранська,57, код ЄДРПОУ 31792906) заборгованість з орендної плати в розмірі 222 164,00 грн., судовий збір за подання позову у розмірі 2 665,97 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1 331,20 грн., про що видати наказ.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено та підписано 04.06.2026.

Суддя	 	Н.Г. Назаренко