Справа № 602/1174/25
Провадження № 2/602/156/2026

ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2026 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді-   Холява Л.І.,
секретар -        Домчук В.І.,
розглянувши в письмовому провадженні в м.Ланівці цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Лановецька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_6 – ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 , яка діє від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Лановецька державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/4 частини будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 .
Заявлені вимоги представник позивача мотивує тим, що ОСОБА_6 є внуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , після смерті якої залишилося спадкове майно - 1/4 частини будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Крім позивача, спадкоємцем померлої також був його брат ОСОБА_12 , який 12 жовтня 2001 року подав заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та 12 жовтня 2001 року отримав свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) розміром 1,80 га. Брат помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , його спадкоємцями є: дружина – ОСОБА_10 та неповнолітній син – ОСОБА_9 . 
Після смерті спадкодавця позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, так як  не подано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, що унеможливлює йому, як спадкоємцю, прийняти спадщину, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
В судове засідання позивач ОСОБА_6 , представник позивача ОСОБА_7 не з`явились, хоч належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, однак від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити.
Відповідачка – ОСОБА_8 , яка діє від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає.
Відповідачка – ОСОБА_10 , в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає.
Представник третьої особи - Лановецької державної нотаріальної контори Джус С.З. в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі.
Дослідивши докази по справі, суд з`ясував наступні обставини.
ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Борсуківською сільською Радою народних депутатів Лановецького району Тернопільської області 01 березня 1997 року, запис за №10, та на належне їй майно відкрилася спадщина. 
Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Лановецької районної Ради народних депутатів №243 від 30 грудня 1988 року «Про оформлення права особистої власності на житловий будинок (домоволодіння)», в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_11 . Реєстровий напис на документи на право власності на вказаний жилий будинок зареєстровано в Кременецькому бюро технічної інвентаризації по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_11 та записаний в реєстрову книгу №3 стор.№53 за реєстровим №213 17 лютого 1989 року.
Згідно копії довідки №181, виданої 25 вересня 2025 року Нападівським старостинським округом Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, земельна ділянка загальною площею 0.41 га, з яких: 0.08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0.33 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що була в користуванні, як голові двору ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та на день смерті була зареєстрована та проживала за вище вказаною адресою, відноситься до земель комунальної власності Борсуківської сільської ради.
Постановою державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори Джуса С.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 серпня 2025 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після померлої ОСОБА_11 , оскільки спадкоємцем не подано документи, які підтверджують право власності спадкодавиці на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який являється колгоспним двором. 
Як вбачається з довідки №143/02-14, виданої 06 серпня 2025 року завідувачем Лановецької державної нотаріальної контори Джус С.З., спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 був онук ОСОБА_12 , який 12 жовтня 2001 року подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та 12 жовтня 2001 року по реєстру за №831 отримав свідоцтво про право на спадщину за ст.529 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року та ст.5 ЦК України від 16 січня 2003 року, Прикінцевих та перехідних положень цього ж кодексу, на право на земельну частку пай 1,80 га. Інші спадкоємці в нотаріальну контору не звертались, свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, не видавались.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 вересня 2024 року, актовий запис за №291. 
Як вбачається з довідки №178/01-16, виданої 16 жовтня 2025 року завідувачем Лановецької державної нотаріальної контори Джус С.З., спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 є: дружина – ОСОБА_10 , яка 27 лютого 2025 року подала заяву про прийняття спадщини за законом; неповнолітній син – ОСОБА_9 . Інші спадкоємці в нотаріальну контору не звертались, свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, не видавались.
Згідно копії довідки №01-35/116, виданої 12 вересня 2025 року виконавчим комітетом Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, згідно погосподарської книги №3 с.Нападівка (1991-1995 рр.) у домогосподарстві з особовим рахунком № НОМЕР_3 (ст.32 станом на 15 квітня 1991 року), де головою домогосподарства зазначена ОСОБА_11 , були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_11 – ІНФОРМАЦІЯ_4 – голова домогосподарства; ОСОБА_13 – ІНФОРМАЦІЯ_5 – дочка; ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_6 – онук; ОСОБА_12 – ІНФОРМАЦІЯ_7 – онук.
ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданим повторно Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13 червня 2025 року, актовий запис №23.
Згідно копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82112538 від 06 серпня 2025 року, за параметрами ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у Спадковому реєстрі міститься інформація: спадкова справа №1837587, стан – чинний, місце заведення Лановецька державна нотаріальна контора, дата та час реєстрації – 13 лютого 2002 року, 11:13 год; Свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі – 30296797, стан – чинний, дата видачі свідоцтва – 12 жовтня 2001 року, видавник - Лановецька державна нотаріальна контора, дата та час реєстрації – 13 лютого 2002 року, 11:15 год.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Приписами ст.129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України).
Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як судом встановлено, спадщина відкрилася в зв`язку із смертю ОСОБА_11 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16 січня 2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Відповідно до вимог ст.ст.524, 525, 526, ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.
Статтею 529 ЦК України (1963 року) встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Згідно з вимогами ст.ст.548, 549 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Позивач ОСОБА_6 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на час смерті спадкодавиці проживав разом з нею.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину вищевказаного житлового будинку, що підтверджується відмовою державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори від 06 серпня 2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.
Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.
Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством коммунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13 грудня 1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.
Згідно копії Характеристики житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, долученої до Технічного паспорта, складеного на ім`я ОСОБА_6 – на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 (станом на 01 січня 2021 року) Борсуківська територіальна громада Кременецький район Тернопільська область, житловий будинок був побудований в 1966 році.
Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:
1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;
2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.
З листа Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.
При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, а також враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 є спадкоємцем за законом спадкового майна, яке належало ОСОБА_11 . 
В судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_6 є спадкоємцем ОСОБА_11 та набув право власності на спірне майно в порядку спадкування за законом, оскільки прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі можливості немає через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1216-1218, 1222, 1268, Цивільного кодексу України, ст.ст. 524-526, 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України суд, 
У Х В А Л И В :
Позов представника позивача ОСОБА_1 (жителя: АДРЕСА_3 ) - ОСОБА_2 (місце знаходження: 46000, вул.Глибока,26, м.Тернопіль, 46011) до ОСОБА_3 (жительки: АДРЕСА_4 ), яка діє від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5  (жительки: АДРЕСА_5 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Лановецька державна нотаріальна контора (місце знаходження: 47402, вул.Незалежності, 19 м.Ланівці Кременецького району Тернопільської області) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_14 ,    ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право власності на 1/4 частину будинку садибного типу з господарськими будівлями з загальною площею 71,8 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	Л.  ХОЛЯВА