Справа № 758/5030/26 
Категорія 38 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

28 травня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Войтенко Т. В.,
за участю секретаря судового засідання - Крупини Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Позика» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 22.08.2021 року між ТОВ « ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №20079444.
Відповідно до умов зазначеного договору кредитор надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 500,00 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту до 20.11.2021 року та платою за користування кредитом у розмірі 3 % за один день користування ( стандартна процентна ставка), 2,5% за один день ( пільгова процентна ставка).
Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування ними шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора до 20.11.2021 року.
Свої зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконала, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 525,00 грн.
Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену заборгованість судовим рішенням, а саме: 5 500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 14 025,00 грн. заборгованості по процентам. 
Ухвалою суду від 27 березня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В прохальній частині позову просив суд про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справу не подавав, відзив (письмові заперечення) на позов до суду не надходив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що 22.08.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №20079444.
У конкретному випадку укладення договору відбулося шляхом обміну електронними повідомленнями. Позичальник ОСОБА_1 на підставі статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" підписала кредитний договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 997480, отриманим на фінансовий номер телефону НОМЕР_1 .
Укладений вказаним способом правочин згідно п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
01.09.2025 р. ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» уклали Договір факторингу №01092025/01 від 01 вересня 2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №20079444 від 22.08.2021р.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 500,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення №3152_251023163705 від 23.10.2025 року, номер транзакції №104304592 від 22.08.2021 року (11:32:04).
В той же час, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованісті кредитна заборгованість відповідача станом на 01.09.2025 року складає 19 525,00 грн., яка складається з: 5 500,00 грн. - тіло кредиту, 14 025,00 грн. - заборгованість по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених дог.овором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За умовами договору № 20079444 від 22.08.2021 року кредитні кошти надавалися на 90 днів під проценту ставку - 2,5% за день ( протягом пільгового періоду з 22.08.2021 по 21.09.2021) та 3% за день (протягом стандартного періоду з 22.09.2021 по 20.11.2021).
Отже, умовами кредитного договору №20079444 від 22.08.2021 року було передбачено сплату відсотків по 137,50 грн. за кожен день користування кредитними коштами впродовж 30 дів (137,50 х 30 = 4 125,00 грн.) та по 165 грн. за день впродовж 60 днів ( 165 х 60 = 9 900,00 грн).
Позивач просить стягнути 14 025,00 грн., тобто в межах суми, яку міг би нарахувати як проценти за користування кредитними коштами.
Відтак, позивач довів розрахунками розмір заборгованості зі сплати відсотків - 14 025,00 грн., які підлягають стягненню судовим рішенням.
Таким чином, у відповідача виникла заборгованість за кредитом на суму 19 525,00 грн., яка складається з: 5 500,00 грн. - тіло кредиту, 14 025,00 грн. - заборгованість по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушив умови кредитного договору, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 19 525,00 грн.
Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правової допомоги №39493634 року від 02 січня 2026 року; Додаткову угоду №20079444від 16.02.2026 року; Акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026 року; детальний опис наданих послуг від 16.02.2026 року.
Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 500,00 грн. 
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №20079444 від 03.03.2026 року.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 206, 265-267, 352-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за Кредитним договором №20079444 від 22.08.2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «Ірбіс», у розмірі 19 525,00 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та 5 500,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього стягнути 27 687,40 грн. ( двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 40 коп).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (код ЄДРПОУ 39493634, Київська область м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1);

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя 	Т. В. Войтенко