Справа № 274/6190/25 Провадження № 2/0274/698/26	

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.26 р.	м. Бердичів	

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі – Суд), 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Гелексі", представником якого є Рудзей Ю.В.,	
до	ОСОБА_1 	
про	стягнення заборгованості,	

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Гелексі" (далі – Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики на умовах відновлювальної кредитної лінії № 208202 від 14.01.2021 р. у розмірі 20 175,00 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує грошові зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим має заборгованість. 
ОСОБА_1 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що між Товариством (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір позики на умовах відновлювальної кредитної лінії № 208202 від 14.01.2021 р., за умовами якого Позикодавець надає Позичальнику позику, а Позичальник зобов`язується повернути позику та грошову винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору в сумі та строк, встановлений договором. Грошові кошти надаються у позику траншами, загальний розмір яких не може перевищувати розмір не відновлювальної кредитної лінії – 5 000,00 грн. Позикодавець надає, а Позичальник отримує перший транш (Транш № 1) на наступних умовах: сума позики – 5 000,00 грн., плата за користування позикою за Траншем № 1 складає 1,5% в день від початкового розміру позики за Траншем № 1, строк повернення позики за Траншем № 1 (термін платежу) – 12.02.2021 р., позика за Траншем № 1 надається Позичальнику в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/банківську картку, вказану Позичальником від час надання особистих даних). Нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Строк дії договору становить три роки з дати підписання (а. с. 11 – 21, 22 – 26).
На виконання умов вказаного договору Товариство, користуючись послугами Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Елаєнс", перерахувало 14.01.2021 р. грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. на картку НОМЕР_1 , що підтверджується листом від 01.08.2025 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс", у якому також зазначено, що отримувач платежу – ОСОБА_1 (а. с. 38).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики на умовах відновлювальної кредитної лінії № 208202 від 14.01.2021 р. за період з 14.01.2021 р. по 05.08.2025 р., ОСОБА_1 грошових зобов`язань за цим договором належним чином не виконував (а. с. 27 – 32).
ОСОБА_1 проти вказаних обставин не заперечив та доказів на їх спростування не подав.
У розрахунку заборгованості за договором позики на умовах відновлювальної кредитної лінії № 208202 від 14.01.2021 р. за період з 14.01.2021 р. по 05.08.2025 р. зазначено, що ОСОБА_1 11.03.2021 р. сплатив грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. як проценти за користування позикою та має заборгованість у розмірі 20 175,00 грн., яка складається з позики – 5 000,00 грн. та процентів за користування позикою – 15 175,00 грн.
Однак з зазначеного розрахунку випливає, що проценти за користування позикою нараховувалися після закінчення строку, на який надавалася позика, а саме – після 12.02.2021 р. і по 11.06.2021 р., розмір цієї частини процентів становить 18 000,00 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 зроблено висновок про те, що, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.
Тобто нарахування Товариством процентів за користування позикою за договором позики на умовах відновлювальної кредитної лінії № 208202 від 14.01.2021 р. після закінчення строку надання позики, а саме – після 12.02.2021 р. і по 11.06.2021 р., є безпідставним.
Підсумовуючи наведене, Суд вважає, що заборгованість ОСОБА_1 за договором позики на умовах відновлювальної кредитної лінії № 208202 від 14.01.2021 р., зважаючи на здійснення ним 11.03.2021 р. платежу у розмірі 5 000,00 грн., становить 2 175,00 грн. та складається з частини позики, що відповідає умовам вказаного договору, зокрема, графіку платежів та таблиці обчислення загальної вартості кредиту, з яких випливає, що загальний розмір грошових коштів, які мав сплатити ОСОБА_1 , становить 7 1750,00 грн., з яких позика – 5 000,00 грн., проценти за користування позикою – 2 175,00 грн. (а. с. 19, 20).
Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Товариства підлягає частковому задоволенню, а саме – на його користь з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2 175,00 грн., яка складається з частини позики. 
Щодо розподілу судових витрат.
Товариство просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 у якості відшкодування витрат на правничу допомогу грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн.
Частинами першою – четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.  За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.  Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З акта № 13 від 25.07.2025 р. наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 р. вбачається, що адвокатом Рудзеєм Ю.В. були надані Товариству такі послуги: правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) вартістю 1 000,00 грн., складання позовної заяви вартістю 3 000,00 грн., формування додатків до позовної заяви вартістю 1 000,00 грн., тобто загальною вартістю 5 000,00 грн. (а. с. 33).
Визначаючи розмір витрат Товариства на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, Суд враховує, що справа є типовою, а тому має незначну складність, зважаючи на ціну позову – 20 175,00 грн., справа не має суттєвої значимості для Товариства, адвокатом Рудзеєм Ю.В. були надані Товариству послуги, наведені у попередньому абзаці, що, враховуючи типовість справи та її незначну складність, не потребувало значної кількості часу.
Приймаючи до уваги наведене, Суд вважає, що розмір цих витрат має становити 3 000,00 грн.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 584,57 грн., з яких 323,42 грн. – витрати на професійну правничу допомогу, 261,15 грн. – судовий збір, сплачений за подання позовної заяви (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 – 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Гелексі" (м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, 10/1, код ЄДРПОУ 41229318) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП (за даними позовної заяви) 3560609275) задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Гелексі" заборгованість за договором позики на умовах відновлювальної кредитної лінії № 208202 від 14.01.2021 р. у розмірі 2 175,00 грн., яка складається з частини позики.
3. В задоволенні іншої частини позики відмовити.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Гелексі" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 584,57 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя         В.В. Корбут