ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/79/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б. 
Орищин Г.В.
секретар судового засідання – Стронська А.І.

за участю представників учасників справи:
представник позивача – не з`явився 
представник відповідача - Щадей Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 від 22.12.2025 (вх. № 01-05/3800/25 від 23.12.2025)
на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.11.2025 (суддя Максимів Т. В., повний текст рішення складено та підписано 28.11.2025)
у справі № 909/79/25
за позовом  ОСОБА_1 
до відповідача  ОСОБА_2 
про розірвання договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі, скасування реєстраційних дій та стягнення моральної шкоди в сумі 200 000 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про 1) розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Форель" від 07.06.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 2) розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Форель" від 07.06.2024, відповідно до якого на користь ОСОБА_2 відчужено 51% статутного капіталу ТОВ "Форель"; 3) скасування реєстраційних дій/записів у ЄДРЮОФОПГФ, які були внесені реєстратором Загвіздянської сільської ради Цалин Ю.В. у вигляді запису: №1001041070021000554 від 11.06.2024; 4) скасування реєстраційних дій/записів у ЄДРЮОФОПГФ, які були внесені реєстратором Загвіздянської сільської ради Цалин Ю.В. у вигляді запису:№1001041070022000554 від 17.06.2024 щодо ТОВ "Форель"; 5) стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завданої моральної шкоди в сумі 200 000 грн 00 коп.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.11.2025 у справі № 909/79/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
10.11.2025 через систему "Електронний суд" ОСОБА_2 подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу вх.№18338/25 від 10.11.2025 та докази підтвердження понесення таких витрат.
Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.11.2025 у справі №909/79/25 заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу вх.№18338/25 від 10.11.2025 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення мотивовано тим, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу відповідають критеріям їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), співмірності, пропорційності та розумності їхнього розміру, судом враховано відсутність клопотання про зменшення розміру витрат, а також відмову в задоволенні позову.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу від 22.12.2025 (вх. № 01-05/3800/25 від 23.12.2025), в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.11.2025 у справі №909/79/25 та прийняти нове рішення, яким у задоволені заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового відмовити.
Звертає увагу суду, що ОСОБА_2 на виконання умов договору про надання правової допомоги оплатила вартість наданих послуг в сумі 40 000 грн 00 коп., що підтверджується квитанціями до платіжної інструкції №52814096 від 06.11.2025 та №52828525 від 07.11.2025, однак згідно наданих суду документів сума коштів, яку повинна сплатити відповідач становить 50 000, 00 грн.
ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, спростовуючи доводи апеляційної скарги просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.11.2025 у даній справі без змін.
Зокрема зазначає, що позивач письмових пояснень чи заперечень щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення не подала. У зв`язку з цим суд першої інстанції задоволив заяву відповідача у повному обсязі, виходячи з наведених аргументів та документів, що були долучені до заяви про ухвалення додаткового рішення.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 23.12.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., члени колегії судді Орищин Г.В., Желік М.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 22.12.2025 (вх. № 01-05/3800/25 від 23.12.2025) залишено без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від 22.12.2025 (вх. № 01-05/3800/25 від 23.12.2025) на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.11.2025 у справі № 909/79/25 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.02.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 розгляд справи відкладено на 07.04.2026.
У судовому засіданні 07.04.2026 оголошено перерву до 28.04.2026.
Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 28.04.2026 та від 26.05.2026 розгляд справи відкладено на 16.06..2026.
В судове засідання 16.06.2026 року прибула представник відповідача.
Позивач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 
16.06.2026 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки адвокат Пасіченко К.П. буде брати участь в іншому судовому засіданні по справі №692/629/29.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.
Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Також, колегія суддів зазначає, що явка сторін не визнавалась обов`язковою, справа неодноразово відкладалась за клопотаннями скаржника, в матеріалах справи наявні усі необхідні докази, відзиви, а також пояснення сторін. З огляду на викладене, зважаючи на те, що відкладення розгляду справи, є обов`язком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні, колегія суддів в задоволенні клопотання апелянта відмовляє.
Відтак, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкладенні розгляду справи, оскільки в матеріалах справи наявні усі необхідні докази, а також пояснення сторін та вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача.
У судовому засіданні 16.06.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Згідно з пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом п. 1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на заяву про зміну предмету позову та письмовому виступі у судових дебатах представниця відповідача зазначила, що докази понесення судових витрат будуть подані в передбаченому в п. 2 ч. 8 статті 129 ГПК України порядку..
03.11.2025 Господарським судом Івано-Франківської області ухвалено рішення у справі №909/79/25.
У визначений ч.8 ст. 129 ГПК України строк представником відовідача подано суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано: Договір про надання правничої допомоги №2025/03-1 від 03.03.2025, Додаток №1 та №2 до договору, Акт про виконані роботи та надані послуги від 05.11.2025, квитанції до платіжної інструкції №52814096 від 06.11.2025 та №52828525 від 07.11.2025..
03.03.2025 Адвокатське об`єднанням "Кей Партнерс" в особі керуючого партнера, директора Щадей Надії Василівни (далі Об`єднання) та МартинюкМ.Р. (Клієнт) уклали Договір про надання правничої допомоги №2025/03-1.
Відповідно до п. 1.1. Договору, в порядку та умовах, визначених цим Договором, Об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову допомогу в рамках будь-яких справ, що стосуються діяльності Клієнта, зокрема, з питань здійснення захисту, представництва, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно з п. 2.2. Договору, Клієнт відповідно до цього Договору має право давати Об`єднанню окремі доручення на вчинення конкретних дій юридичного та/або фактичного характеру, пов`язаними з виконанням цього Договору. Окремі доручення можуть бути узгоджені Сторонами або в усній, або в електронній (шляхом обміну електронними листами), або в письмовій формі. На вимогу будь-якої з Сторін цього Договору окреме доручення може бути оформлене в письмовій формі, в т. ч., навіть якщо воно було надане в будь-якій іншій формі раніше, а також, навіть якщо воно вже є виконаним.
У п. 2.3. Договору вказано, що Клієнт доручає Об`єднанню здійснювати захист та/або
представництво інтересів Клієнта в рамках цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних справ, досудового розслідування, процедурах третейського судочинства чи арбітражу, інших судових чи позасудових процесах або процедурах. Номер судової справи, досудового розслідування, процедури третейського судочинства чи арбітражу, іншого судового чи позасудового процесу або процедури зазначається Сторонами в окремому дорученні, що дається згідно п.2.2. цього Договору.
Згідно з п. 4.3. Договору, у випадку, якщо розмір гонорару та умови його виплати визначається додатком до цього Договору, Клієнт здійснює виплату гонорару не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту підписання такого додатку, якщо інше не передбачене самим додатком.
На виконання вищевказаних вимог Сторони уклали Додаток №1 від 03.03.2025, в п. 1 якого вказано, що у порядку та на умовах, визначених Договором, Клієнт уповноважує Об`єднання здійснювати представництво його інтересів як Відповідача в Господарському суді Івано-Франківської області у справі №909/79/25, а також готувати необхідні процесуальні документи у справі (з правом їх підпису).
Згідно з п. 2 Додатку, вартість послуг, визначених п. 1 цього Додатку, є фіксованою, не залежить від кількості та обсягу фактично складених документів, та складає 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.).
25.06.2025, враховуючи зміну розміру позовних вимог та складність справи, Сторони уклали Додаток №2 до Договору про надання правничої допомоги №2025/03-1, відповідно до якого внесли зміни до п.2 Додатку №1 , виклавши його в такій редакції: Вартість послуг, визначених п. 1 цього Додатку, є фіксованою, не залежить від кількості та обсягу фактично складених документів, та складає 50 000,00 (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.).
Відповідно до п.3.1 Договору, цей договір укладений на строк один рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами.
На виконання умов Договору про надання правничої допомоги №2025/03-1 від 03.03.2025, Додатків №1 та №2 до договору, Адвокатське об"єднання "Кей Партнерс" в особі адвоката Щадей Надії Василівни надало МартинюкМ.Р. послуги з професійної правничої та правової допомоги на суму 50 000 грн 00 коп., що підтверджується Актом про виконані роботи та надані послуги від 05.11.2025.
В свою чергу Мартинюк М.Р. на виконання умов зазначеного договору оплатила вартість наданих послуг в сумі 40 000 грн 00 коп., що підтверджується квитанціями до платіжної інструкції №52814096 від 06.11.2025 та №52828525 від 07.11.2025.
Факт надання адвокатом Щадей Н.В. у межах цієї справи зазначених в акті послуг підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, враховуючи п. 1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Позивачем не подано суду клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, а судом не встановлено наявності обставин, визначених частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України.
Беручи до уваги наведені вище правові норми, надавши оцінку поданим заявником (відповідачем) доказам на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв обґрунтованості, пропорційності (співмірності) до предмета спору, справедливості та розумності таких витрат, відсутність клопотання відповідача про зменшення заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу у розмірі 50 000, 00 грн, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та співмірності з виконаною роботою, складністю справи та ціною позову.
З огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу додаткового рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.11.2025 у справі №909/79/25.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 244,269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Зубової Людмили Степанівни від 22.12.2025 (вх. № 01-05/3800/25 від 23.12.2025) залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.11.2025 у справі №909/79/25 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.
4. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 25.06.2026

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.