ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"25" червня 2026 р. Cправа № 902/349/26   

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН" (вул. Північна, буд. 1, м. Вінниця, 21011) 
про стягнення 115 200,00 грн 
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № б/н від 20.03.2026 (вх. № 384/26 від 23.03.2026) Моторного (транспортного) страхового бюро України з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН" про стягнення 115 200,00 грн сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є власником транспортного засобу, водій якого скоїв дорожньо-транспортну пригоду та визнаний винним, у зв`язку з чим на користь потерпілої сторони позивачем здійснено регламентну виплату у розмірі 115 200,00 грн, яка підлягає стягненню з власника транспортного засобу.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.03.2026, вказану позовну заяву розподілено судді Матвійчуку В.В.
24.03.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Попов В.Є. надіслав клопотання № б/н від 24.03.2026, яке зареєстровано загальним відділом "Канцелярія суду" 25.03.2026 за вх. № 01-30/2947/26, про витребування у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" інформації щодо наявного страхового полісу на транспортний засіб "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 .
Суд за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/349/26 за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 23.04.2026. Водночас суд відмовив у задоволенні клопотання позивача № б/н від 24.03.2026 (вх. № 01-30/2947/26 від 25.03.2026) про витребування у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" інформації щодо наявності страхового полісу на транспортний засіб "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , про що 27.03.2026 постановив відповідну ухвалу.
16.04.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 16.04.2026 (вх. № 01-30/3736/26 від 16.04.2026).
20.04.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання № б/н від 20.04.2026 (вх. № 01-30/3851/26 від 20.04.2026), у якому заявник просить визнати причини незалучення страховика на момент подання позовної заяви поважними та залучити до участі у справі як співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".
Крім того, у зазначеному клопотанні позивач просить долучити до матеріалів справи відповідь страхової компанії як доказ наявності договору страхування.
Дослідивши в судовому засіданні 23.04.2026 зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні. Разом з тим, підготовче судове засідання було відкладено до 14.05.2026, про що 23.04.2026 постановлено відповідну ухвалу.
Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 25.06.2026, про що 14.05.2026 постановлено відповідну ухвалу.
21.05.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшла заява № б/н від 21.05.2026 (вх. № 01-30/5189/26 від 21.05.2026) про проведення судового засідання за відсутності позивача та його уповноваженого представника.
22.05.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі № б/н від 22.05.2026 (вх. № 01-30/5236/26 від 22.06.2026).
На визначений час у судове засідання 25.06.2026 повідомлені належним чином сторони не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У судовому засіданні 25.06.2026 прийнято судове рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,
ВСТАНОВИВ:
У позовній заяві позивач зазначає, що 24.01.2017 у м. Жмеринка сталася ДТП за участю автомобіля "ЗИЛ" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої загинула пішохід ОСОБА_2 .
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.10.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Позивач зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу не була застрахована, що підтверджується матеріалами справи та відповідними довідками компетентних органів.
На переконання позивача, у зв`язку з відсутністю чинного договору страхування МТСБУ на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснило регламентну виплату у розмірі 115 200,00 грн.
Враховуючи викладене, на думку позивача, у відповідача виник обов`язок відшкодувати МТСБУ зазначені витрати у порядку регресу відповідно до ст. 38 Закону та ст.ст. 1166, 1191 ЦК України.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ЗИЛ" була застрахована за договором (полісом) № АК-5068861, укладеним із ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", строк дії якого охоплював дату події (24.01.2017).
За твердженням відповідача, зазначений транспортний засіб був придбаний ним 04.11.2016, при цьому відповідно до ст. 201 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" договір страхування зберігав чинність у зв`язку зі зміною власника.
На підтвердження своєї позиції відповідач посилається на відповідь ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та копію страхового поліса, згідно із якими договір страхування діяв з 10.10.2016 по 09.10.2017 та охоплював момент ДТП.
Крім того, відповідач зазначає, що після настання страхового випадку він звернувся до страховика у встановленому законом порядку, а страховиком було визнано подію страховим випадком та здійснено страхове відшкодування потерпілим особам.
На переконання відповідача, у зв`язку з наявністю чинного договору страхування та здійсненням виплат страховиком, у позивача відсутні правові підстави для пред`явлення регресної вимоги до відповідача.
Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.10.2018 ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Вироком також визначено, що строк відбування покарання підлягає обчисленню з моменту затримання ОСОБА_1 для виконання вироку.
Як установлено зазначеним вироком, 24.01.2017 о 14 год 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався вулицею Короленка у місті Жмеринка Вінницької області у напрямку будівлі місцевого суду. Поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , розпочинаючи рух та здійснюючи зміну напрямку руху праворуч, він не переконався у безпечності такого маневру та в тому, що його виконання не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також не дотримався безпечного бокового інтервалу з пішоходом ОСОБА_2 , яка рухалася назустріч праворуч від автомобіля по краю проїзної частини дороги. Унаслідок цього водій допустив наїзд на пішохода.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.
Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 16 від 28.02.2017 ОСОБА_2 внаслідок наїзду отримала відкриту черепно-мозкову травму, поширені крововиливи у м`які тканини голови, розтрощення кісток лицевого та мозкового черепа, забиття і часткове руйнування речовини головного мозку, закритий перелом лівого ліктьового суглоба та інші тілесні ушкодження, які віднесено до тяжких як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Зазначені ушкодження перебували у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілої.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 166а від 15.03.2017 у діях водія автомобіля "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 встановлено невідповідність вимогам пункту 10.1 та пункту 13.3 Правил дорожнього руху України.
Так, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також пункту 13.3 цих Правил, згідно із яким під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 10.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України перебувало у прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме зі спричиненням смерті ОСОБА_2 .
У зв`язку з наведеним суд у кримінальному провадженні кваліфікував дії ОСОБА_1 за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України як порушення особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування", який діяв в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою № 2279 від 20.07.2017 про здійснення страхового відшкодування відповідно до статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
У зазначеній заяві вказано, що 24.01.2017 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Короленка у місті Жмеринка Вінницької області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Заявою також було порушено питання про виплату страхового відшкодування, зокрема:
ОСОБА_4 - у розмірі 57 600,00 грн як відшкодування шкоди на утримання відповідно до статті 27 Закону;
ОСОБА_5 - у розмірі 57 600,00 грн як відшкодування шкоди на утримання відповідно до статті 27 Закону.
Як убачається з довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1 від 27.04.2020 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, загальна сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті, становила 115 200,00 грн.
Зазначений розмір страхового відшкодування також підтверджується розрахунком розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, відповідно до якого мінімальний розмір страхового відшкодування становить 115 200,00 грн, з яких:
ОСОБА_4 (сину, 2012 року народження) належить 57 600,00 грн, що становить 1/2 мінімального розміру страхового відшкодування. Отримувачем коштів визначено його законного представника - батька ОСОБА_3 ;
ОСОБА_5 (доньці, 2014 року народження) належить 57 600,00 грн, що становить 1/2 мінімального розміру страхового відшкодування. Отримувачем коштів визначено її законного представника - батька ОСОБА_3 .
Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 06.05.2020 № 5177, прийнятим на підставі статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", довідки № 1 від 27.04.2020 про розмір відшкодування шкоди та документів, поданих у справі № 43823, Департаменту фінансів МТСБУ доручено здійснити виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 115 200,00 грн за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Факт виплати Моторним (транспортним) страховим бюро України ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 115 200,00 грн підтверджується платіжною інструкцією № 1478474 від 07.05.2020.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.03.2025 у справі № 136/708/24 апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Якименка Олексія Олексійовича - задоволено.
Указаною постановою рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04.11.2024 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.
Як установлено зазначеною постановою, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН", працюючи на посаді водія на підставі трудового договору. Під час дорожньо-транспортної пригоди він виконував свої трудові обов`язки та керував автомобілем марки "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав Товариству з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН" та використовувався останнім у господарській діяльності з надання транспортно-логістичних послуг.
З огляду на встановлені обставини апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Згідно із відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зазначена постанова набрала законної сили 25.03.2025.
04.07.2025 Моторне (транспортне) страхове бюро України направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН" письмову вимогу про відшкодування у порядку регресу виплаченого страхового відшкодування.
У зазначеній вимозі МТСБУ послалося на постанову Вінницького апеляційного суду у справі № 136/708/24 від 25.03.2025, якою встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН".
З огляду на наведене МТСБУ зазначило, що відповідно до статей 11, 1166, 1172, 1187, 1191 Цивільного кодексу України та статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН" виник обов`язок відшкодувати МТСБУ шкоду в межах суми виплаченого страхового відшкодування, у зв`язку з чим запропоновано сплатити 115 200,00 грн на банківські реквізити МТСБУ.
У відповідь на зазначену вимогу Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН" листом № 067 від 18.08.2025 повідомило, що станом на 24.01.2017 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ЗИЛ", державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".
У листі також зазначено, що страховика було належним чином повідомлено про настання дорожньо-транспортної пригоди, а за результатами розгляду поданих документів ним здійснено страхові виплати родичам загиблої ОСОБА_2 . Крім того, відповідач вказав, що детальна інформація щодо наявності договору страхування, порядку та розміру здійснених страхових виплат може бути отримана МТСБУ безпосередньо у Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".
Також Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН" повідомило про добровільну виплату ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.
З огляду на наведені обставини відповідач висловив незгоду з вимогою МТСБУ, вважаючи її такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає задоволенню.
Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ДИСТРИБЬЮШН" у добровільному порядку не сплачено суму 115 200,00 грн, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з відповідним позовом.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання матеріальної (моральної) шкоди особі, інші юридичні факти.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України "Про страхування").
Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Згідно із статтею 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. 
Як визначено ч. 1 ст. 981 Цивільного кодексу України, договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом).
Відповідно до ст. 984 Цивільного кодексу України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом. Страхувальником може бути фізична або юридична особа.
Спеціальним законом у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який до спірних правовідносин застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Згідно із ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.10.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Вироком також встановлено, що строк відбування покарання обчислюється з моменту його затримання для виконання вироку.
Указаним вироком установлено, що 24.01.2017 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , під час початку руху та зміни його напрямку праворуч не виконав вимог Правил дорожнього руху щодо безпечності маневру та не дотримався безпечного бокового інтервалу з пішоходом ОСОБА_2 , унаслідок чого допустив наїзд на останню. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, обставини того, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2017, ОСОБА_1 керував автомобілем "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , а також обставини вчинення цієї дорожньо-транспортної пригоди встановлені вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.10.2018.
Зазначені обставини мають преюдиційне значення згідно із ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та не потребують повторного доведення.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 9 Закону України "Про страхування" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Як убачається з позовної заяви, у зв`язку з відсутністю інформації про укладення на момент дорожньо-транспортної пригоди договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля "ЗИЛ 130", державний номерний знак НОМЕР_1 , Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі заяви представника потерпілої особи здійснило регламентну виплату у розмірі 115 200,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1478474 від 16.04.2020.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Разом із тим із матеріалів справи вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "ЗИЛ 130", модель 130, номер кузова НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , була застрахована в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на підставі договору (поліса) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-5068861.
Згідно із указаним полісом страхувальником є ОСОБА_6 . Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 04.11.2016 відповідач набув право власності на зазначений транспортний засіб, придбавши його у попереднього власника, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ (ст. 11 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Відповідно до пункту 1.2 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року № 566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 691/17986 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі – Положення), метою створення єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є накопичення відомостей про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності), страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників для організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням.
Оператор єдиної централізованої бази даних (далі - Оператор) - МТСБУ, яке забезпечує створення, ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення єдиної централізованої бази даних, збереження і захист інформації, що міститься в ній (пункт 1.3 Положення).
Згідно із пунктом 2.1 Положення страховики - члени МТСБУ в обов`язковому порядку здійснюють збір та постачання до бази даних МТСБУ такої інформації за формою, встановленою додатком 1 до цього Положення, зокрема, відомості про втрачені, зіпсовані та знищені бланки полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та бланки спецзнака; відомості про укладені та достроково припинені внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та видані до них спецзнаки; відомості про страхові випадки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, хід їх врегулювання та виплати страхового відшкодування.
Відповідно до пункту 2.2 Положення оператор здійснює постачання до бази даних МТСБУ такої інформації, зокрема, відомості про видані страховикам - членам МТСБУ бланки полісів та бланки спецзнака за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Зміни відомостей про зареєстровані договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів надають страховики - члени МТСБУ протягом 2-х робочих днів з моменту підписання страхувальником полісу з внесеними змінами (пункт 3.4.6 Положення).
Інформацію про дострокове припинення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів надають страховики - члени МТСБУ протягом 5-ти робочих днів з дати анулювання, дострокового припинення, переоформлення договору (пункт 3.4.7 Положення).
За змістом пункту 5.3 Положення інформація, отримана з бази даних МТСБУ, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов`язкового страхування.
Суд також враховує, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім відомостей про державний реєстраційний номер, марку та модель транспортного засобу, містить обов`язкові ідентифікаційні дані транспортного засобу, зокрема VIN-код (номер кузова, шасі або рами), який є незмінним незалежно від зміни власника транспортного засобу.
Як убачається з матеріалів справи, у полісі № АК/5068861 зазначено VIN-код транспортного засобу – НОМЕР_2 , який після відчуження автомобіля "ЗИЛ 130" іншому власнику не змінювався.
Відповідно до пунктів 20-1.1, 20-1.2 статті 20 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.
За таких обставин суд доходить висновку, що МТСБУ як оператор єдиної централізованої бази даних під час розгляду заяви потерпілої особи мало можливість та повинно було перевірити наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не лише за державним реєстраційним номером транспортного засобу, а й за його незмінним ідентифікатором - VIN-кодом НОМЕР_2 , який давав змогу ідентифікувати транспортний засіб незалежно від зміни його власника.
Отже, з урахуванням чинності полісу № АК/5068861 та положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підстави для здійснення МТСБУ регламентної виплати потерпілій особі були відсутні.
Крім того, як убачається з відповіді ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" № 190000247797 від 15.04.2026, наданої на адвокатський запит, цивільно-правова відповідальність власника зазначеного транспортного засобу була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5068861. За результатами проведеного страховиком розслідування та розгляду поданих документів подію було визнано страховим випадком, після чого страховиком здійснено страхове відшкодування у загальному розмірі 9 600,00 грн на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що страхове відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди було здійснено саме страховиком, на якого відповідно до закону покладався обов`язок із виплати страхового відшкодування за чинним договором обов`язкового страхування.
Разом із тим право позивача на відшкодування фактично здійсненої ним регламентної виплати не є безумовним і підлягає доведенню з точки зору наявності передбачених законом підстав для покладення відповідних витрат на відповідача. Оскільки на момент вчинення ДТП існував чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а обов`язок із виплати страхового відшкодування покладався на страховика, понесені позивачем витрати не можуть бути віднесені на відповідача.
За наведених обставин доводи позивача не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.
Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, та надаючи правову оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд встановив, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є недоведеними, необґрунтованими та не підтверджуються наявними матеріалами справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
В позові відмовити.
Судові витрати Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі № 902/349/26 залишити за позивачем.
Примірник рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне рішення складено 06 липня 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:
1 - до справи