Справа № 456/3056/26
Провадження № 1-кп/456/439/2026

ВИРОК
іменем України

16 червня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141130000263 від 08.04.2026 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Чинадійово Мукачівського району Закарпатської області, українки, громадянки України, без освіти, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 357, частиною 4 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
27.03.2026 близько 22:00 години, ОСОБА_4 , перебувала поблизу магазину «Святослав», що за адресою: м. Стрий, вул. Олени Степанівни, 31/2, Львівської області, де побачила потерпілого ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та спав, де на землі біля нього помітила банківську карту, видану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_6 , якою можна здійснювати розрахунок за допомогою чіпу без підтвердження коду, та в цей час у неї виник умисел на привласнення банківської картки, з метою подальшого зняття з неї грошових коштів для власних потреб без відома ОСОБА_6 , що знаходились на його рахунку, при цьому усвідомлюючи, що пластикові банківські картки видаються банківськими установами, та, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є також офіційним документом, тобто електронним платіжним документом.
Надалі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій умисел, спрямований на привласнення вказаного офіційного документу, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, розуміючи, що пластикова банківська картка видається банківськими установами та згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, з корисливих мотивів, таємно, привласнила банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), видану на ім`я ОСОБА_6 , з метою подальшого зняття грошових коштів для власних потреб без відома потерпілого, та розпорядилася нею на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4  привласнила офіційний документ, з корисливих мотивів, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , маючи при собі раніше привласнену кредитну банківську картку, видану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_6 та знаючи, що розрахунок цією карткою здійснюється безконтактно, шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду, в неї виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, шляхом здійснення розрахунку за товар.
Надалі, ОСОБА_4 в період часу з 22:24 год. 27.03.2026 до 11:44 год. 28.03.2026, реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без відома та дозволу потерпілого ОСОБА_6 , з метою задоволення власних потреб, в тому числі із залученням малолітньої доньки ОСОБА_7 , яка не була обізнана в злочинних намірах матері, на касах магазинів, що м. Стрий, Львівської області, а саме: магазину «Сімі», що на просп. Чорновола, 2/1, магазину «Градус», що на вул. Вокзальна, 118, магазину «Копійочка», що на вул. Вокзальна, 120, магазину «Бос бургер», на вул. Вокзальна, 7, магазину «Смачний шлях», що на просп. Чорновола, 2, магазину «Фуд стріт», що на просп. Чорновола, 1, магазину «Ковбасна хатинка», на вул. Вокзальна, 120а та «Кафе їдальня», що на вул. Вокзальна, 76, скориставшись послугами платіжного POS терміналу, провела безконтактні оплати зазначеною банківською карткою, шляхом застосування чіпу на банківській картці без підтвердження коду, здійснила розрахунки за придбаний товар сукупно на загальну суму 6 225, 51 гривень, яким розпорядилася на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , завдала матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , на загальну суму 6 225, 51 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вищезазначене кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена.
ч.1 ст. 357 КК України – привласнення, офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
ч.4 ст. 185 КК України – крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Правова позиція сторони обвинувачення.
Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений слідчим СВ Стрийського РУП Головного Управління Національної поліції у Львівській області  ОСОБА_8 та затверджений прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 26 травня 2026 року
З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачена ОСОБА_4  привласнила офіційний документ, з корисливих мотивів, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України та вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Зважаючи на повне визнання обвинуваченою своєї вини, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
В судових дебатах прокурор просить врахувати в якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,відшкодування завданої шкоди, факт перебування на утриманні 5 дітей та просить суд призначити ОСОБА_4  покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України – штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за частиною 4 статті 185 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі, призначити остаточне покарання (за сукупністю злочинів) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4  від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки з покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін, речові докази DVD-R диски залишити при матеріалах кримінального провадження.
Правова позиція потерпілого.
Потерпілим ОСОБА_6 подано до суду заяву про проведення розгляду справи та підготовчого засідання без його участі, згідно якої, завдану шкоду відшкодовано в повному обсязі, претензій не має, щодо покарання обвинуваченій просить суворо не карати.
Правова позиція сторони захисту.
В судовому засіданні обвинувачена  ОСОБА_4 свою провину у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України визнала повністю. Зокрема, показала, що в березні 2026 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачила потерпілого який спав, поряд із ним лежала банківська картка, яку вона взяла та дала дітям, яким не було відомо про обставини отримання нею картки, з метою придбання продуктів. Просить вибачення, кається та шкодує про вчинене.
В судових дебатах захисник просить суд врахувати, що обвинувачена визнала свою провину, активно сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялась, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, раніше не судима, шкоду відшкодувала в повному обсязі. Просить призначити мінімальне покарання та встановити мінімальний іспитовий строк.
Межі судового розгляду кримінального провадження.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченої, дослідженням документів, що стосуються речових доказів, особи обвинуваченої, обрання запобіжного заходу та відшкодування шкоди.
Оскільки обвинувачена визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченої, суд вважає, що вина обвинуваченої  ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує її дії за ч 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.
Висновки суду.
Таким чином суд вважає доведеним:
факт привласнення обвинуваченою ОСОБА_4 офіційного документу, з корисливих мотивів, тобто вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України;
факт таємного викрадення ОСОБА_4 чужого майна (крадіжки), в умовах воєнного стану, тобто вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Обставин, що обтяжують вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пом`якшуючими вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених обставинами згідно ст. 66 КК України, при обранні їй міри покарання суд вбачає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку.
Судом досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , а саме:
- згідно довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Свалявської міської ради Закарпатської області від 15.04.2026 №06-12/233 ОСОБА_4 значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 ;
- згідно довідки від 15.04.2026 №797, виданої КНП «Свалявська міська лікарня» Свалявської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;
- відповідно до вимоги від 09.04.2026, у ОСОБА_4 незнята чи непогашена судимість відсутня.
- з актових записів про народження вбачається, що ОСОБА_4 є матір`ю 7 неповнолітніх дітей.
Обираючи покарання обвинуваченій суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, факт повного відшкодування шкоди, що підтверджується заявою потерпілого від 10.06.2026 та відсутність цивільного позову, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позицію потерпілого, який при обранні міри покарання просить суворо не карати, факт перебування неповнолітніх дітей на утриманні обвинуваченої, а також те, що обвинувачена повністю визнала вину у вчиненні кримінальних правопорушень, раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій частини 1 ст.357 КК України у виді штрафу, частини 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 , з огляду на її поведінку після вчинення злочину, а саме: усвідомлення негативності вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, про що свідчить визнання нею вини, щире каяття, повне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізоляції її від суспільства й вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Обраний запобіжний захід, особисте зобов`язання, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 КК України, і призначити їй покарання:
за частиною 1 статті 357 КК України - штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень 00 копійок.
за частиною 4 статті 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до частини 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити остаточне покарання (за сукупністю злочинів) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.
Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід, особисте зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази: DVD-R з записами з камер відео спостереження щодо подій, які мали місце 27.03.2026 та 28.03.2026 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1