Справа № 495/3721/24
№ провадження 2/495/659/2026
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 липня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю. 
за участю секретаря Чибукової О.В.
особисто позивача - ОСОБА_1 
особисто відповідача – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Перша Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-
представника відповідача – адвоката Биковського В.Д.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Перша Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області, у якому просить встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 2018 року по 20 жовтня 2023 року; визнати право на спадкування за законом разом із спадкоємцями черги, що має право на спадкування.

Стислий виклад вимог сторін
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що до знайомства з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 . 
У 2009 році шлюб з ОСОБА_4 було розірвано.
3 2018 року позивач та ОСОБА_3 почали проживати разом однією сім?єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, в будинку за зареєстрованим місцем проживання позивача: АДРЕСА_1 .
Під час спільного проживання були пов?язані спільним побутом, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство, тобто мали взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 потрапив під колеса мотоблоку, зазнав велику травму, були проблеми з хребтом, лікарі прогнозували, що він буде в інвалідному візку. 
Але коли його прооперували в лікарні швидкої допомоги і лікар дав надію на те, що він буде ходити, позивач знаходилася з ним протягом 1,5 місяця поки ОСОБА_3 поставили на ноги.
ОСОБА_1 зазначає, що витратила дуже велику суму на лікування, займалась оформленням документів по інвалідності.
Протягом всього року позивач його лікувала за власні кошти. 
Але у 2023 році йому стало гірше. Викликавши швидку, його госпіталізували в лікарню м. Бровари, там поставили діагноз: пухлина в голові (менінгіт). Після здачі аналізів, пройшовши МРТ і КТ, лікарі повідомили позивачу, що його потрібно транспортувати в іншу лікарню, яка знаходиться в м. Боярка. Там почали інтенсивне лікування. 
Позивач звертає увагу, що годувала ОСОБА_3 , переодягала, тому що він не міг пересуватись самостійно, купувала ліки за призначенням лікарів. 
О 6:45 20.10.2023 року позивачу повідомили по телефону, що ОСОБА_5 перестав дихати о 05:47.
Всі витрати на організацію та проведення поховання були понесені позивачем.
Поховання відбулось за місцем спільного проживання позивача та ОСОБА_3 ,, що підтверджується довідкою Зазимської сільської ради Броварського району Київської області № 3-228 від 20.10.2023 року. 
Коли позивачу повідомили про смерть ОСОБА_3 , остання зателефонувала його тітці ОСОБА_2 (далі - Відповідач) в Одеську область, звідки він родом, повідомивши про смерть племінника. Запитала її чи не буде забирати його для поховання в Одеську область, с. Руськаіванівка (там поховані його батьки). Тітка відмовилася і сказала, щоб позивач поховала його сама. 
Поки позивач займалася похованням, тітка нічим не допомагала, навіть не приїхала на поховання племінника.
У власності ОСОБА_3 перебувають земельні ділянки в с. Руськоіванівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, які йому перейшли в спадок від померлих батьків і бабусі.
Поки відбувалося поховання, ОСОБА_2 звернулася до орендарів і повідомила, що вона є тіткою померлого ОСОБА_3 , і зауважила, що саме вона має стати власницею землеволодінь. 
Звернувшись до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 почала вимагати свідоцтво про смерті, а також свідоцтво про народження, щоб стати спадкоємицею земельної ділянки. 
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, однак без встановлення у судовому порядку факту проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу отримати жодну інформацію від нотаріуса та реалізувати своє право на спадкування не можливо. 
З огляду на існування вказаної вище обставини та з метою реалізації свого права на спадкування ОСОБА_1 і звернулась до суду з цією позовною заявою для встановлення факту проживання з 2018 року однією сім?єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідач із вимогами позовної заяви не погодилась, надала до суду відзив, у якому посилається на наступне.
У позовній заяві позивач ОСОБА_1 стверджує, що вона ОСОБА_1 до знайомства з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є моїм рідним племінником перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 , з яким в 2009 році шлюб начебто було розірвано, будь-які докази в матеріалах справи про розірвання цього шлюбу відсутні.
Крім того, відповідач звертає увагу, що ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином її рідної сестри ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_7 . 
ОСОБА_5 був єдиною дитиною в сім?ї.
Сестра відповідача ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , її чоловік ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
ОСОБА_2 повністю займалася захороненням як сестри так і її чоловіка та по теперішній час здійснює догляд за їх могилами.
Відповідач зазначає, що племіннику ОСОБА_8 була як рідна мати, постійно йому допомагала чим могла, також надавала допомогу в оформленні земельних ділянок (пай), які залишилися йому від батьків та баби.
ОСОБА_9 постійно працював по найму на будівництві. 
Приблизно в 2015 році ОСОБА_3 та його знайомі виїхали на заробітки до Житомирської області, де він познайомився з ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
3 2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали проживати разом в цивільному шлюбі за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до витягу № 961 «Про зареєстрованих у жилому приміщенні/будинку осіб» ОСОБА_3 у вищевказаній адресі був зареєстрований з 26.03.2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 .
ОСОБА_2 та її племінник ОСОБА_11 постійно між собою спілкувалися, на святкові дні ОСОБА_3 приїжджав до неї в гості разом з цивільною дружиною ОСОБА_10 , крім того вони підтримували телефонний зв?язок.
У кінці 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_10 між собою посварилися, у зв?язку з чим ОСОБА_5 виїхав до Київської області, де влаштувався на квартиру в селі Погреби Броварського району Київської області у жінки на ім?я Надія та просив відповідача контролювати договори земельних паїв, щоб він вчасно та регулярно отримував за них сплату. 
В цьому ж році на телефон ОСОБА_2 зателефонувала жінка, яка представилася іменем ОСОБА_12 , та повідомила її про те, що ОСОБА_9 потрапив під колеса мотоблоку та зазнав великої травми, тому знаходиться в лікарні. 
Просила надати кошти на лікування, посилаючись на те, що в нього мається земельний пай, за який він повинен отримувати гроші. 
Дізнавшись про таке, ОСОБА_2 звернулася до орендатора, який обробляв землю племінника і попросила його надати гроші на лікування. 
Прохання було задоволено і гроші на лікування було перераховано. 
Те, що позивачка займалася лікуванням племінника ОСОБА_2 та витрачала великі гроші на оформлення документів по інвалідності є брехнею.
В жовтні місяці 2023 року ОСОБА_2 стало відомо про те, що її племінник помер.
Знову ж таки, ОСОБА_2 спілкувалася з жінкою на ім?я ОСОБА_12 та намагалась вирішити питання, щодо його поховання, перерахувала гроші, але питання про захоронення Надія вирішила одноособово і захоронила його в селі Погреби Броварського району Київської області.
Щодо твердження позивачки, що вона здійснювала всі турботи та клопоти, що стосувалися поховання ОСОБА_3 , то будь-які докази про це, крім довідки про дозвіл на заховання в матеріалах справи відсутні.
В матеріалах справи наявні відомості про призначення лікування племінника та його діагноз.
30 квітня 2024 року, ОСОБА_2 вступила в спадщину на підставі статті 1263 Цивільного кодексу України, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 . 
Маючи намір шахрайським шляхом заволодіти земельними паями, які розташовані на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, село Руська Іванівка, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 15.04.2024 року з позовною заявою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та в цій же заяві просить визнати право на спадкування за законом разом із спадкоємцями черги, що має право на спадкування.
Зазначаючи про те, що позивач проживала разом із ОСОБА_13 однією сім`єю, позивач ОСОБА_1 ніяким чином не обумовила у своєму позові, чому саме, якщо це було насправді, проживаючи такий тривалий час однією сім`єю вона не зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . 
Небажання зареєструвати свої відносини законним шляхом начебто в період з 2018 року відбувалося тому, що ні позивач, ні ОСОБА_9 ніколи не бажали на себе брати якісь взаємні права та взаємні обов?язки, які притаманні шлюбним відносинам, у тому числі й обов?язок зареєструвати свої відносини у РАЦСі, так як цих шлюбних відносин насправді не було.
Згадка про ці відносини у позивача з`явилася лише після смерті її племінника ОСОБА_14 .
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 просить відмовити позивачу ОСОБА_1 у встановленні факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та у визнанні права на спадкування за законом із спадкоємцями черги, що має право на спадкування.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 додатково зазначає, що всі витрати на організацію та проведення поховання були понесені нею, поховання відбулось за місцем їхнього спільного з ОСОБА_3 проживання.
Згодом, ОСОБА_15 замовила та оплатила виготовлення і встановлення пам`ятнику на кладовищі.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
26 квітня 2024 року ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. по справі відкрито загальне позовне провадження.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2025 року № 1673 по справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_16 .
Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025 справа надійшла у провадження судді Прийомової О.Ю.
18 липня 2025 року ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю., призначено підготовче судове засідання, витребувано докази по справі.
31.07.2025 до суду надійшла копія спадкової справи № 494/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 .
11 листопада 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.
27 листопада 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив.
16 січня 2026 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовна заява залишена без руху.
12 березня 2026 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову.
Представник відповідача, відповідач проти задоволення позову заперечували.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено актовий запис № 2 від 23 січня 1983 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 2021 року (повторно)./т. 1, а.с. 22/
ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_3 , про що 25 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис № 130, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25 жовтня 2023 року, виданого виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області./ т. 1, а.с. 23/
Відповідно до довідки про причину смерті, ОСОБА_3 помер через міліарний туберкульоз легень та головного мозку. Туберкульозна інтоксикація. Поліорганна недостатність./ т. 1, а.с. 24/
Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 ОСОБА_3 визнаний обмежено придатним до військової служби згідно ст. 77б, 23б, гр. ІІ, розкладу хвороб (наказ МО України № 402-2008 р.)./ т. 1, а.с. 29-30/
ОСОБА_1 надано дозвіл на захоронення ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , на сільському кладовищі села Погреби (одне місце) без встановлення огранки, що підтверджується довідкою старости Погребського старостинського округу./ т. 1, а.с. 31/
За результатами огляду № 69639696 у КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області, ОСОБА_3 встановлено діагноз: перелом поперекового хребця на рівні L1, перелом поперекового хребця (заключний), стан: середньої тяжкості./ т. 1, а.с. 32-34/
Відповідно виписки № 12664 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , повний діагноз останнього: закрита хребетно-спинномозкова травма. Компресійно-уламковий перелом тіла L1 з компресією спинного мозку. Перелом дужок Th12, поперечних відростків L1L2, осистого відростку L1. Перелом 12 ребра білатерально. Нижній пара парез. Затримка сечовипускання. Frankel C./ т. 1 а.с. 35/
Згідно листа Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_1 надано відповідь: «…у зв`язку з тим, що спадкова справа після померлого ОСОБА_3 відкрита на підставі заяви про прийняття спадщини за законом іншим спадкоємцем, а Ви постійно не проживали зі спадкодавцем за однією адресою та не подали заяви про прийняття спадщини у встановлений для цього законодавством строк, то Ви до спадкування не закликаєтесь»./ т. 1, а.с. 74/
З копії спадкової справи № 495/2023 до майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 встановлено, що 15 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиця третьої черги.
На запит державного нотаріуса Першої Білгород-Дністровської ДНК Одеської області Баранівською міською радою надано інформацію про всіх осіб, зареєстрованих на день смерті разом із спадкодавцем (померлим) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата зняття - 25.10.2023), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . 
Відповідно до копії рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 серпня 2017 року по справі № 495/4606/17 позовну заяву ОСОБА_3 до Руськоіванівської сільської ради про визнання втраченим державного акту та прийняття спадщини - задоволено.
Визнано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005419 виданий 06.03.2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 22.11.2002 року №973/2002 на ім`я ОСОБА_21 , на земельну ділянку площею 4,16 гектарів в межах згідно з планом, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Руськоіванівської сільської ради, масив 1, ділянка 3 - втраченим.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 4,16 гектарів в межах згідно з планом, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Руськоіванівської сільської ради, масив 1, ділянка НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.04.2024 ОСОБА_3 на праві приватної власності належали: земельна ділянка з кадастровим номером 5120886000:01:001:0847, площею 4,1601 га, земельна ділянка з кадастровим номером 5120886000:01:001:0842, площею 4,1599 га, земельна ділянка з кадастровим номером 5120886000:01:001:0850, площею 4,1564 га.
ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 5120886000:01:001:0847, площею 4,1601 га, земельну ділянку з кадастровим номером 5120886000:01:001:0842, площею 4,1599 га, земельну ділянку з кадастровим номером 5120886000:01:001:0850, площею 4,1564 га. /т. 1, а.с. 85-165/
ОСОБА_2 здійснила організацію та проведення поховання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 власними силами. /т. 1, а.с. 203-209/
Згідно інформації, наданої ТОВ «Компанія Агро Юг», між ТОВ «Компанія Агро Юг» та ОСОБА_3 були укладені такі договори оренди земельних ділянок: договір оренди землі № 90Р від 20 грудня 2017 року, договір оренди землі № 91Р від 20 грудня 2017 року, договір оренди землі № 86 СТ від 04 серпня 2017 року./ т. 1, а.с.210-221/
Позивачем додано до матеріалів справи фотокартки спільного життя з ОСОБА_3 /т. 1, а.с.39-40, 231-236/
ОСОБА_1 оплатила виготовлення і встановлення пам`ятнику ОСОБА_3 на кладовищі. /т. 1, а.с.237/
Відповідно копії трудової книжки ОСОБА_3 , останній з 01.04.2020 працював на посадах гардеробника, двірника, прибиральника у с. Погреби. /т. 1, а.с. 243-246/
У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 зазначила, що ОСОБА_3 жив у ОСОБА_1 , остання доглядала за ним, допомагала перевдягатися, готувала їсти, лікувала. Поховання ОСОБА_3 також здійснила самостійно, за власні кошти. Також вказала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 2018 року проживали разом як чоловік і дружина, держали господарство, однак не були розписані. 
Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_12 та ОСОБА_24 зійшлися десь у 2018 році, проживали разом, були кури, свині. ОСОБА_12 постійно купляла йому ліки, вони проживали разом як чоловік та дружина.
ОСОБА_2 у судовому засіданні вказала, що ОСОБА_24 проживав на квартирі у ОСОБА_25 , однак вона по ньому не бачила, що в нього було бажання в серйозні відносини з нею вступати. ОСОБА_1 сама поховала ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_26 (двоюрідна сестра ОСОБА_3 ) у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_3 кілька років їздив на заробітки, жив зі своєю дружиною ОСОБА_27 в Житомирській області. У ОСОБА_1 знімав квартиру, ніяких розмов про одруження із ОСОБА_1 . ОСОБА_3 не вів, взагалі про неї не говорив. Приїжджав до мами сам, нормально спілкувалися, він завжди звертався до мами за допомогою.
Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 проживав спочатку в Руськоіванівці, потім в Житомирській області, проживав не в шлюбі, як сім`я, потім на заробітки поїхав, знімав квартиру. Про намір одружитися не розповідав, часто розповідав про ОСОБА_29 . Десь після 19-го року сам приїжджав по гроші за пай.
Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні також зазначила, що ОСОБА_3 поїхав на Київщину на заробітки. Про ОСОБА_1 не чула, щоб казав. На квартирі проживав разом із мужчиною на ім`я ОСОБА_31 . Купив мотоблок, щоб заробити кошти. За одруження не чула, на Житомирщині була сім`я, про спільне господарство розмови не було.
Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (пункт 5 частини першої статті 315 ЦПК України).
У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і низка інших юридичних фактів, належать до предмета доказування і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення, якщо відповідні факти пов`язані з будь-якими іншими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), якими учасники справи обґрунтовують вимоги та заперечення, у мотивувальній частині судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц (пункт 32)).
З огляду на предмет спору, зміст та обґрунтування позовних вимог у справі що переглядається, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу спрямовано на отримання можливості позивачкою заявити вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування.
Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.
Відповідно п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Необхідною умовою для встановлення заявленого факту є доведеність факту спільного проживання заявниці та спадкодавця як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 243/1073/23 (провадження № 61-18172св23).
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. 
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). 
Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.
Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. 
Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Таким чином, закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. 
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниця надала суду фото спільного відпочинку, виписки з медичних карток, документи щодо поховання, копії свідоцтва про смерть, народження, паспорта, РНОКПП.
Втім, на переконання суду, вказані докази у своїй сукупності та логічному взаємозв`язку не підтверджують факту проживання однією сім`єю чоловіки та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , пов`язаність їх спільним побутом, ведення спільного господарства, наявність між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.
Попри покази свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які засвідчили в суді наявність між позивачем та ОСОБА_3 стосунків, притаманних подружжю, їх спільне проживання, його рідна тітка, двоюрідна сестра, свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_30 вказували, що ОСОБА_3 не вважав, що проживає із заявницею однією сім`єю, натомість проживав у неї, у зв`язку із тим, що виїхав на заробітки.
Більше того, сама позивач, хоча і зазначає, що проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу і вела із ним спільне господарство, більше акцентує увагу та підтверджує факт надання допомоги ОСОБА_3 у зв`язку із лікуванням, реабілітацією; здійснення поховання.
Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Перша Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а отже у їх задоволенні необхідно відмовити.
Щодо позовних вимог про зміну черговості спадкування суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
За приписами частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.
Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.
Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.
Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі № 552/8452/17 (провадження № 61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14 (провадження № 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21), у справі № 489/8011/18 Постанова від 26 червня 2024 року (провадження № 61-12139св23).
Враховуючи викладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дотримуючись принципів розумності, добросовісності та справедливості, з огляду на те, що право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом, судом за результатами розгляду справи встановлено відсутність підстав для задоволення позову в частині проживанням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями черги, що має право на спадкування, не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1254, 1258, 1259 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Перша Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , адреса: с. Сухолужжя, Білгород-Дністровський район, Одеська область.
Третя особа: Перша Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області, адреса: 67700, Одеська область, Білгород-Дністровський район, м. Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська, 12.
Повний текст рішення складений та проголошений 03 липня 2026 року.
Суддя