Справа № 135/1012/26
Провадження № 2/135/687/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

03.07.2026  м. Ладижин 
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижин в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача
ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2036146318 від 13 квітня 2021 року у розмірі 20 467 грн 88 коп.
На обґрунтування позову позивач зазначив, що 13 квітня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та  ОСОБА_1  в письмовій формі укладено кредитний договір № 2036146318. За умовами цього договору відповідачці було надано кредит на споживчі потреби - придбання товару строком на 24 місяці, дата остаточного повернення кредиту - 13.04.2023, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісій. Водночас, ОСОБА_1  свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати платежів за їх користування належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором.
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за договором кредиту, а саме непогашенням заборгованості ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, останній просив суд стягнути з  ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 20 467 грн 88 коп., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту – 17 446 грн 89 коп., процентами – 2 грн 67 коп. та комісією – 3 018 грн 32 коп. Також позивач просив суд стягнути з відповідачки 2662 грн 40 коп. судового збору та 5 000 грн витрат на правничу допомогу.
Відповідачка  ОСОБА_1  відзиву на позовну заяву до суду не подала, заперечень проти позову та доказів погашення заборгованості не надала.
ІІ. Процесуальні дії у справі
19 червня 2026 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці встановлено строк для подання відзиву на позов.
Представник позивача Кириченко О.М. в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами була надіслана відповідачці  ОСОБА_1  рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу її зареєстрованого місця проживання, зазначену в позовній заяві та підтверджену матеріалами справи. 
Поштове відправлення повернулося до суду з відміткою оператора поштового зв`язку про його вручення адресату під особистий підпис. За таких обставин суд вчинив усі необхідні та достатні дії для належного повідомлення  ОСОБА_1  про відкриття провадження у справі та про її розгляд, що відповідає вимогам статей 128–131, 274, 280 ЦПК України.
ІІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення
Частина перша статті 280 ЦПК України передбачає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасної наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка  ОСОБА_1  була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася, заяв про відкладення розгляду чи повідомлень про поважні причини неявки не подавала, відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень по суті спору не подала, доказів сплати заборгованості не надала.
Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з`явився в судове засідання без поважних причин. Представник позивача у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності та прямо не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, чим виконано умову пункту 4 частини першої статті 280 ЦПК України щодо згоди позивача на заочний розгляд. 
За сукупності наведених обставин суд констатує наявність усіх передбачених частиною першою статті 280 ЦПК України умов для ухвалення заочного рішення: відповідачку належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, вона у засідання не з`явилася без поважних причин, відзив на позовну заяву не подала, позивач не заперечує проти заочного вирішення спору. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в заочному порядку за правилами статей 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у матеріалах доказів. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
13 квітня 2021 року  ОСОБА_1 подала анкету - заяву на отримання споживчого кредиту в АТ «ОТП Банк» (а. с. 15 зворотна сторона). Цього ж дня, 13 квітня 2021 року, між АТ «ОТП Банк» (банк) та  ОСОБА_1  (позичальник) в письмовій формі укладено договір про споживчий кредит № 2036146318 (а.с.13-15). 
Одночасно з підписання кредитного договору  ОСОБА_1  підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 14) та орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 14 зворотна сторона - 15), паперові копії яких долучені до матеріалів справи. З цих документів убачається, що до складу загальних витрат за кредитом включено проценти за користування кредитом та комісії, визначено орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок і строки погашення кредиту, розмір та строки внесення платежів, а також наслідки невиконання чи неналежного виконання зобов`язань. Підписавши зазначені документи, відповідачка підтвердила ознайомлення з умовами кредитування та погодилася з ними.
Умовами кредитного договору визначено такий фінансовий механізм кредитування: кредит у розмірі 23 103 грн строком на 24 місяці, дата остаточного повернення кредиту - 13.04.2023, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік та комісій. Кредит надається на споживчі потреби, а саме: придбання товару, а також на сплату послуги «СМС Довідка» та купівлю ліцензійного програмного забезпечення «Advoservice». На а.с. 16 заява-приєднання ОСОБА_1 до ліцензійного договору про використання комп`ютерної програми «Advoservice» № 350875592 від 13.04.2021.
13 квітня 2021 року ОСОБА_1 видано рахунок-фактуру № ЛАДФТ-0724-6384032 (а. с. 17) на оплату товару в магазині «Фокстрот» товару - каво машини «Delonghi Ecam» та страхового продукту «Мастер Сервіс» МП Фокстрот, постачальник ТОВ «Сав-Дістрибьюшн».
Специфікацією до кредитного договору, що містить підпис ОСОБА_1 (а. с. 17 зворотна сторона) АТ «ОТП Банк» в рамках договору про співпрацю з ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» повідомило про можливість надання ОСОБА_1 споживчого кредиту згідно рахунку-фактури № ЛАДФТ-0724-6384032 на придбання товару – каво машини « Delonghi Ecam» та страхового продукту «Мастер Сервіс» МП Фокстрот.
Згідно видаткової накладної № ЛАДФТ-0724-46016401 від 13.04.2021 (а. с. 29 зворотна сторона) ОСОБА_1 отримала товар - каво машину « Delonghi Ecam».
АТ «ОТП Банк» надало виписки по рахунках з 13.04.2021 по 24.03.2023 (а. с. 10 - 12), у яких відображено рух коштів по рахунках відповідачки та використання нею кредитних коштів протягом вказаного періоду.
На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № 2036146318 від 13 квітня 2021 року надано розрахунок заборгованості (а. с. 9), згідно з яким загальна сума заборгованості станом на 23.03.2023 становила 20 467 грн 88 коп., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту – 17 446 грн 89 коп.; процентами – 2 грн 67 коп. та комісією – 3 018 грн 32 коп.
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого перша сторона передає (відступає) другій стороні за плату право грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками (а. с. 19–23). Цього ж дня між сторонами були складені акти приймання-передачі реєстру боржників № 1 та № 2 (а. с. 25 - 26). ТОВ «Брайт Інвестмент» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а. с. 27). 
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2036146318 від 13 квітня 2021 року у розмірі 20 467 грн 88 коп. (а. с. 24).
07 травня 2026 року ТОВ «Брайт Інвестмент» надіслало відповідачці  ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 35).
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідачка не надала суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надала доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
5.1. Укладення договору про споживчий кредит
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, та підписаний сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за їх відсутності – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина перша статті 1055 ЦК України передбачає, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яку фактично отримав на підставі такого договору; розмір зобов`язання визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманих кредитних коштів у межах договору. Проценти за користування кредитом та неустойка можуть бути як законними (їх розмір і підстави стягнення встановлені законом), так і договірними (визначеними сторонами у договорі).
Судом встановлено, що 13 квітня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 в письмовій формі укладено договір про споживчий кредит № 2036146318. Одночасно з підписання кредитного договору ОСОБА_1  підписала паспорт споживчого кредиту та орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. Отже, відповідачка підтвердила ознайомлення з умовами кредитування та погодилася з ними.
З виписок з рахунків вбачається, що відповідачка отримала кредитні кошти та активно ними користувалася. Враховуючи положення підпунктів 3, 6 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 41 Закону України «Про Національний банк України», частин першої, другої статті 68 Закону України «Про банки і банківську діяльність», підпункту 2.1.1, пунктів 5.1, 5.4, 5.6 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, виписка з особових рахунків клієнтів є регістром аналітичного обліку, містить записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
За таких обставин наявна в матеріалах справи виписка з рахунку відповідачки є належним та допустимим доказом отримання і користування ним кредитними коштами: у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів та погашення заборгованості, що відповідачем не спростовано. Відповідачка отримала обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язана повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки.
5.2. Відступлення права вимоги (заміна кредитора)
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Позивач на підтвердження набуття права вимоги за спірним зобов`язанням суду надав копію договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент», а також копію витягу з реєстру боржників до зазначеного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів того, що вказаний договір відступлення прав вимоги визнано недійсним, матеріали справи не містять; стороною відповідачки таких доказів суду не надано. За відсутності спростування презумпції правомірності цього правочину суд виходить із того, що договір факторингу є чинним, а права вимоги за кредитним договором № 2036146318 від 13 квітня 2021 року правомірно перейшли від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Брайт Інвестмент», в обсязі й на умовах, що існували на момент відступлення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло статусу нового кредитодавця за кредитним договором № 2036146318 від 13 квітня 2021 року та має право звертатися до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідачки як з боржника за цим договором.
5.3. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти. За пунктами 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, і докази на їх підтвердження.
Звертаючись до суду, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 2036146318 від 13 квітня 2021 року в розмірі 20 467 грн 88 коп., яка, за поданим розрахунком, складається із заборгованості за: тілом кредиту — 17 446 грн 89 коп.; процентами — 2 грн 67 коп. та комісією – 3 018 грн 32 коп. Подані позивачем договір та розрахунок заборгованості свідчать, що відповідачу надано кредит у сумі 23 103 грн строком на 24 місяці (з 13.04.2021 по 13.04.2023). Матеріали справи підтверджують, що відповідачка фактично отримала та використала кредитні кошти у сумі 21 103 грн. 
Оцінивши поданий розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що він є зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору та відображає структуру заборгованості. Щоденні нарахування процентів за договором та інші платежі здійснювалися виключно в межах строку його дії та за ставками, погодженими сторонами. Відповідачка не надала суду власного розрахунку заборгованості або інших належних і допустимих доказів, які б спростовували наведені позивачем дані чи свідчили про повне або часткове погашення спірної суми понад зазначене в розрахунку. За цих обставин суд вважає доведеними обсяг заборгованості за основним боргом, процентами та комісією за кредитним договором.
Враховуючи викладене, а також те, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до заборгованості перед позивачем, твердження позивача не спростовані, а відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги державою.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 36); договору про надання правової допомоги № 02/01-26 від 02.01.2026 з додатком (а.с. 37-40); акту про надання правничої допомоги до договору про надання правової допомоги № 02/01-26 від 02.01.2026 (а. с. 41)
За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що позивачу ТОВ «Брайт Інвестмент» надавалася професійна правнича допомога адвокатським бюро «Юлії Чміль» на підставі договору про надання правової допомоги № 02/01-26 від 02.01.2026.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. З вказаних вище наданих адвокатом документів слідує, що предметом наданої правничої допомоги є: правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій; складення позовної заяви та формування додатків до неї.
Враховуючи викладене вище, складність справи, тривалість затраченого адвокатом часу, пропорційність витрат до предмета спору та обсягу фактично наданих послуг, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що заявлені витрати є співмірними, обгрунтованими та пропорційними обсягу здійснених роботи та наданої послуги, а тому приходить до висновку про задоволення заяви та стягнення з відповідачки  ОСОБА_1  витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Щодо судового збору
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2?662 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 16.06.2026 (а.с. 8).
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідачки  ОСОБА_1  на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2?662 грн 40 коп.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором № 2036146318 від 13 квітня 2021 року у розмірі 20 467 (двадцять тисяч чотириста шістдесят сім) гривні 88 копійок. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Ім`я (найменування) сторін:
- позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», місце знаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 9, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49001, ЄДРПОУ 43115064;
- відповідачка –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Заочне рішення складено та підписано суддею 03.07.2026.
Суддя